GYEONGSEONG CREATURE
Tae-sang, ikke stol på noen.
VINTER, 1925
Ingen i verden kan beskytte deg.
Du må klare deg selv, forstått?
Mor, skal du dra bort?
Inn!
Fort!
Og ikke kom ut!
Hva enn som skjer, hva enn du hører, må du ikke komme ut.
Gjem deg til daggry, og ikke lag en lyd, ok?
Mor!
Du må leve. Du må!
Lov din mor at du skal overleve, samme hva som skjer, ok?
Inn!
Sim Sun-deok. Hvor er Kim Si-yeong?
Hva mener du?
Vi vet alt!
Du hjelper Kim Si-yeong i hjemmefronten.
Jeg aner ikke hva du snakker om.
Du må overleve.
Du må!
Lov meg at du holder deg i live, samme hva som skjer.
Jeg tar også dette på alvor,
for å kunne overleve.
Jeg dagdrømmer ikke om ting som uavhengighet.
Alt jeg ønsker i denne situasjonen er å jobbe så iherdig som jeg kan
for å holde meg i live og trygg, dag etter dag.
Jeg tenkte jeg hadde oppfylt min mors ønske.
Skål!
Så ble livet mitt bare kaos.
Til kirsebærblomstene faller.
I det øyeblikket.
Nei.
Var det da?
Vil du hjelpe fangene?
Jeg vil ikke at flere uskyldige skal dø.
Jeg burde ha tenkt over det før jeg lovte noe.
Hvor ble det av alle?
Ikke rør dere!
Vi skyter!
Løp!
Opp med deg, Hui-do!
Gå tilbake dit dere kom fra.
Ellers dreper vi dere!
Din jævel!
Tilbake til cellene!
Bare skyt meg, din jævel!
Nei, Hui-do!
Gjør det noe om jeg dør her eller der inne?
Jeg skal ut, død eller levende. Prøv å stoppe meg.
Skyt, jævla drittsekker!
Denne veien.
Det er en bulket ståldør der nede, vi gjemmer oss der.
Sett i gang!
Fort!
Raska på!
Stopp!
Det var der det begynte.
Når denne kommer inn i kroppen
tar den over hjernen.
Etter å ha tatt kontroll over hjernens synapser…
…begynner mutasjonene.
Jeg spurte hvor min mor er.
Svar meg.
Nå!
Alt liv forsøker å utvikle seg til sin sterkeste form.
Spesielt mennesker ønsker å være topprovdyr.
Og den lille organismen i denne koppen
har gjort det mulig.
Løp.
Løp!
Enn så lenge vil den fortsette å jakte.
Hui-do!
Instinktet dets er å overleve, og er derfor nådeløs.
Nei!
NITROGENGASS
Hjelp meg…
Helvete!
Kom igjen!
Redd meg.
Denne veien.
Menneskerasen vil snart gå inn i en ny verden.
Og den verdenen
ble innført av Seishin.
Din mor.
GYEONGSEONG CREATURE MELLOM MONSTER OG MENNESKE
EPISODE 6 - KAOS
Et interessant tips.
Altså…
Ongseong-sykehuset knyttes til de savnede kvinnene,
og må granskes?
Dette er voldskriminalitet.
Hvem skal gjøre noe, om ikke politiet?
Er ikke politiet ansvarlig for sikkerheten?
Ongseong-sykehuset er underlagt militæret. Vi kan ikke blande oss inn.
Du vet bedre.
Unge Tae-sang virker å ha funnet Myeong-ja der inne.
Han dro med seg min sønn også, og de har havnet i trøbbel.
Så,
hva vil du?
Jeg vil bare ha min sønn tilbake.
Det er alt.
Tror du vi kan stole på ham?
Er jeg en som stoler på noen uten videre?
Jeg stoler ikke på meg selv engang.
Du stoler vel på de ansatte på Gylne skatter?
Vi har vært gjennom så mye sammen, i tykt og tynt, som en familie!
Har du noen gang
fått neglene revet ut?
Har du blitt brent,
eller gitt støt?
Selv om jeg liker å gamble, har jeg ikke levd et liv i faresonen.
Vet du hva som skjer
når vann blandet med chilipulver helles i nesen din
mens du henger opp-ned?
Jeg vil ikke vite det, faktisk.
Om det går så langt
mister man sin menneskelighet.
Ber de deg om å bjeffe, gjør du det.
Ber de deg om å krype, gjør du det.
Familie, kamerater, hva som helst,
de har ikke lenger noen betydning.
Nå skremmer du meg!
Hva er galt med deg i dag?
Hvor kommer tortur-snakket fra?
Om du blir utsatt for det,
ikke hold igjen, og ødelegg livet ditt. Bare fortell dem alt du vet.
Jeg vil ikke klandre deg for å svike meg i en sånn situasjon.
Husk det.
Vi er sene. La oss dra.
Ikke at det vil skje,
men om det skjer med meg
skal jeg ikke svike noen.
Husk det, fru Nawol.
Hvor lenge har du vært der inne?
Min mor er også der inne.
Har du sett henne?
Hun heter Sim Sun-deok.
Kjenner du henne?
Nei.
Ikke hørt navnet heller?
Jeg har ikke det.
Det er kaldt.
Du bør drikke dette og skynde deg hjem.
Hvorfor holdt du ikke ord?
Jeg ba dere vente på meg. Hvorfor gjorde dere ikke det?
Han kommer ikke tilbake.
Jang Tae-sang er bare en nedrig bastard.
En ussel kjeltring som kun tenker på penger!
Ussel kjeltring?
Du har vært det hele livet.
Du snudde ryggen til
da Joseon gikk under og folket ditt led.
Kamerat Kwon ba deg bli med oss, men du sa alltid nei.
Eller hva?
La meg spørre om noe.
Er de som ikke støtter dere onde mennesker?
Du sitter på gjerdet, uten å velge side.
Kan vi lite på deg da?
Har du alltid valgt riktig, du som har valgt side?
Alt jeg ønsker meg
er å slippe ut herfra.
Da skulle du ha ventet!
Du vet ikke veien ut, og har ingen plan. Trodde du det holdt å komme ut av cellen?
Hva med alle som døde etterpå?
Deres offer var uunngåelig!
Hvorfor det? Du prøvde ikke engang!
Du hadde nøkkelen, men likevel stakk du av, som en feiging!
Hva gjør du? Slipp meg!
Din feil, din skyld, din udyktighet! Kutt ut ansvarsfraskrivelsen.
Du var ikke modig nok til å dø, så ikke forvent at andre skal ofre seg!
Jeg har hørt du er prinsippfast.
Jun-taek tok visst grundig feil.
Nå trenger vi navnene på alle i patriot-bevegelsen, greit?
Først, en medlemsliste.
Herr Jang.
Du lever.
Er alt i orden?
Er du skadet?
Ingenting alvorlig.
Men Chae-ok…
Hvor er hun?
Si det ikke er sant.
Det er umulig.
Hvordan er det mulig?
Hvordan kan et menneske bli til et sånt monster?
Det er ikke et monster, men en utvikling!
Det har blitt sterkere, og vakrere, enn svake mennesker!
Så?
Vil du ikke prøve?
Hva?
Vet du…
Om du muterer, som din mor gjorde,
vil hun kanskje gjenkjenne sin datter.
Din gale jævel!
Svar meg.
Svar meg!
Det monsteret…
Fortell hvordan jeg stopper det.
Du kan ikke stoppe det.
Fordi…
Jeg vil ikke at det skal stoppe!
Jeg skjønner.
Så min kone var her.
Hun skrev en beskjed på veggen, men hva som skjedde er usikkert.
Vi vet ikke om hun er her nå.
Og Chae-ok dro for å undersøke?
Beklager at jeg ikke kunne bli med henne videre.
Ikke si det.
Jeg vet du gjør din del, herr Jang.
Det vet jeg.
Selv om du later som du er en skurk,
visste jeg at du ville velge riktig.
Du reddet disse menneskene.
Vi har fortsatt langt igjen.
De må sendes et trygt sted.
Kan du ta deg av dem?
Det er en nødutgang den veien. Ta trappen til etasje to.
I enden av gangen mot øst skal fløyen være tom.
Det var nylig tuberkolosesmitte der,
og står tom for øyeblikket. Dere kan gjemme dere der i noen timer.
Er informasjonen god?
Jeg betalte dyrt for den, så det bør den være.
Hva med deg, herr Jang?
Jeg skal finne frøken Yoon, så møter vi dere der.
Vennligst gjør det.
Alle sammen.
Jeg vet dere er slitne, men vi må videre.
Vi drar nå, så gjør dere klare og følg meg.
Kom igjen.
Vent.
Herr Jang ba meg gi deg den.
Du dekker ryggene våre.
Du spurte etter meg, direktør?
Idiot.
Idiot!
Din jævel!
Hva i helvete er dørene åpne for?
Hvorfor er cellene tomme?
Hvorfor?
Vær så snill, gi meg tid! Jeg skal undersøke…
Du vet altså ikke?
Du har ansvaret her, idiot!
Tosk!
Dumme dritt!
Tilgi meg, sir!
Direktør, vi har et problem!
Hva er det?
Vi fant flere miltbrann-ofre i underetasje 2, sektor 1.
Hva?
Og testobjektet?
Det forsvant før smittevern-troppen var på plass.
Gi meg detaljene.
I tillegg til vakten som oppdaget det var alle 13 likene døde av miltbrann.
Ni av dem var rømte Joseon-folk.
Hvor er resten?
Glem de døde. Hvor er Joseon-pakket som overlevde?
Beklager, sir. Vi har ikke funnet dem enda.
Sir, vi har en melding fra hovedporten.
-Hva er det nå? -Kommissær Ishikawa er her.
Han ber om assistanse i søket etter de savnede kvinnene.
Hva?
Hørte du, Soma?
Selv Ishikawa har luktet lunten.
Tilgi meg, sir!
Rydd opp i dette umiddelbart.
Ja, sir!
Om et eneste Joseon-pakk kommer seg ut
tar du og din familie deres plass.
Jeg skal personlig sprette dem opp mens de fortsatt lever.
Forstått?
Forstår du det, din jævla idiot?
Ja, sir!
Ubrukelig.
Raskere.
Vi skal finne det monsteret.
Og hva skjer så?
Jeg skal stoppe det, uansett hva.
Umulig, som sagt.
Så finn en måte. Du skapte det.
Oberst Kato.
Hva er det?
Vi følger etter testobjektet,
men jeg er redd vi må slippe ut resten av nitrogengassen i underetasje to
for å drive det ut.
Hva om dere ikke får fanget det når all gassen er brukt opp?
Derfor kom jeg for å be om tillatelse.
Om vi ikke kan bedøve testobjektet…
Da drepes det?
Vi kan ikke miste flere menn.
Vennligst gi meg tillatelse til å drepe det, sir!
Det fins bare en måte å drepe Seishin på.
Og hva er det?
Med ild.
Men tenk…
Klarer du det?
Sir?
Det er tross alt din mor.
Kan du virkelig drepe det?
Helvete!
Hun ser kanskje annerledes ut, men hun er din mor.
Tror du virkelig at du kan drepe det?
En beskjed fra herr Shiro, frue.
FORSØKET PÅ Å REDDE AKIKO ER I GANG
Lenge siden sist, direktør.
Hva bringer deg hit?
Et tips sier at sykehuset er knyttet til bortføringene.
Som du vet er sykehuset stengt.
Ingen har adgang, uten unntak.
Og hvorfor det?
En ukjent smittsom sykdom.
Den er svært smittefarlig. Jeg håper du forstår.
Du sier den er smittsom,
men jeg ser ingen iført verneutstyr.
Da er nok vi også trygge, eller hva?
Sykehuset er militært område.
Politiet har ikke hjemmel til å etterforske her.
Sivile har forsvunnet, derfor kan politiet gripe inn og etterforske.
Ikke skjem meg ut foran mine underordnede.
Jeg er redd vi må etterforske, for syns skyld.
Ha oss unnskyldt enn så lenge.
-Flytt jenta et annet sted. -Ja, sir.
Opp med hendene.
Hvem er du? Hvordan kom du hit?
Jeg leter etter noen.
Hvor er kvinnen?
Hvor er jenta som var her?
Inn, nå!
Beklager å måtte skuffe, men jeg har ikke tid.
Inn med deg!
Som jeg sa,
jeg kan ikke kaste bort tid på deg.
Det nytter ikke.
Ikke kast bort kreftene.
Hva holder du på med?
Snart
vil din kjære Seishin dukke opp.
Ti år, sa du.
Jeg vet ikke om din mor vil gjenkjenne deg.
Status?
Vi har drevet den inn i heisen.
Hei.
Hei!
Det var kvinnen. Hun tok klærne mine.
Hun tok klærne mine, og Soma slo meg…
Hvor er kvinnen nå?
Korporal?
Hva vil skje med henne?
Vil testobjektet drepe henne?
Hold kjeft, Joseon-pakk. Du har ikke rett til å snakke.
Beklager, sir.
Drep henne.
Kom igjen, drep henne, Seishin!
Fortær din datter!
Kom igjen!
Mor!
Mamma?
Er det deg, mamma?
Er det virkelig deg?
Mor…
Mor!
Fang det!
Mor…
Bruk nitrogenet.
Bruk nitrogenet!
-Skyt! -Skyt!
Stopp!
Hvor er jenta?
Hvor er jenta? Finn henne!
Nei! Slipp meg!
-Slipp meg! -Hva feiler det deg?
-Mor! -Hvor skal du?
Ta deg sammen!
Har du tenkt å løpe rett i døden?
Det var min mor.
Hva?
De jævlene gjorde min mor om til det monsteret.
Vær så snill, hjelp meg.
Hjelp meg.
Hjelp meg!
Utrolig.
Det sto imot all den nitrogengassen.
Kan det være at morsinstinktet…
…overvant Najin-parasitten?
Hva med jenta?
Hun må ikke overleve.
Ja, sir!
Alle sammen, følg meg.
Jakten er i gang!
Ja, sir!
Let grundig!
Spis denne.
Det kan hjelpe.
Jeg skal ikke spørre om du er ok.
Jeg vet du ikke er det.
Likevel…
Jeg håper det blir bedre.
Det siste min mor sa til meg var:
"Du må overleve."
Jeg måtte overleve, uansett hva.
Jeg var ni år.
For ung til å virkelig forstå
hva det ville si å overleve uten min mor.
La oss komme levende ut herfra.
Så tar vi oss tid, og legger en plan.
Har du flere?
Ja, sir.
Hva driver du med?
Du kan ikke parkere her.
Jeg venter på kommissæren.
Og ryggen er vond. Vent litt.
Jeg fikk lyst på noe godt.
-Du kan ikke drikke her. -Kom igjen, ikke vær så streng.
Hva sier du til å ta en drink?
Det er kaldt i kveld,
men etter et par av disse føler du deg god og varm.
-Ikke tillatt. -Hva?
Vent!
Ikke champagne heller?
Cham…
Et øyeblikk.
Bli med, nå. Kom!
-Hva med nivå 3? -Tomt, sir.
-Og nivå to? -Ingenting, sir.
Det virker som de allerede har rømt.
Vi utvider søkeområdet til militærfløyen.
Inkludert laboratoriet, nivå 1 og pasientmottaket.
Ja, sir!
Korporal Haneda!
Du bør se dette.
Hjelp oss.
Helsike…
Har du lett der borte?
På vei, sir.
Begynn søket i enden av fløyen.
Men det var tuberkolosesmitte der nylig.
Stille!
Det er en ordre!
Ja, sir.
Far!
Chae-ok.
Er du ok?
Myeong-ja?
La oss bli med deg, herr Jang. Jeg vil også dra.
Vi har ti minutter på oss.
Vi drar nøyaktig klokka seks.
Alle må være i lastebilen innen da.
Hva om vi ikke får alle om bord?
Hva skjer da?
Da drar lastebilen uten oss.
Sperr av alle veier til militær-fløyen.
Steng ned bygningen. Sett i gang!
Ja, sir!
Er dere klare?
Da
setter vi i gang.
Tekst: Kristian Vilnes Opdahl