‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫טה־סאנג, אל תסמוך על אף אחד.‬
‫- חורף, 1925 -‬
‫אף אחד בעולם לא יכול להגן עליך.‬
‫אתה צריך לדאוג לעצמך.‬
‫בסדר?‬
‫אימא, את הולכת לאן שהוא?‬
‫תיכנס פנימה!‬
‫מהר!‬
‫אל תצא!‬
‫לא משנה מה יקרה, מה תשמע, אסור לך לצאת.‬
‫תתחבא עד עלות השחר ואל תשמיע קול, בסדר?‬
‫אימא!‬
‫אתה חייב להישאר בחיים. אתה חייב!‬
‫תבטיח לי שתישאר בחיים,‬ ‫לא משנה מה יקרה, בסדר?‬
‫תיכנס!‬
‫סים סאן־דוק. איפה קים סי־יונג?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אנחנו יודעים הכול!‬
‫את אשת הקשר של קים סי־יונג מחיל הגבורה.‬
‫אין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫אתה חייב להישאר בחיים.‬
‫אתה חייב!‬
‫תבטיח לי שתישאר בחיים, לא משנה מה יקרה.‬
‫גם אני מתכוון להתייחס לזה ברצינות,‬
‫כדי שאוכל לשרוד.‬
‫מצטער, אבל אני לא חולם בהקיץ‬ ‫על משהו כמו עצמאות.‬
‫כל מה שאני רוצה בזמנים סוערים אלה,‬
‫זה להתאמץ בעקשנות המרבית‬
‫כדי להישאר חי ובטוח יום אחר יום.‬
‫חשבתי שקיימתי את ההבטחה שלי לאימא שלי.‬
‫לחיים!‬
‫אבל אז החיים שלי התחילו להסתבך.‬
‫"עד שפריחת הדובדבן תסתיים."‬
‫זה התחיל באותו רגע.‬
‫לא.‬
‫זה קרה אז?‬
‫תלך לעזור לאסירים?‬
‫אני לא רוצה שעוד אנשים חפים מפשע ימותו.‬
‫הייתי צריך לחשוב טוב לפני שהבטחתי דבר כזה.‬
‫מה? לאן כולם נעלמו?‬
‫אל תזוזו!‬
‫או שנירה!‬
‫תברחו!‬
‫היי! קום, הי־דו!‬
‫תחזרו למקום שבו הייתם.‬
‫אחרת נהרוג את כולכם!‬
‫בן זונה.‬
‫אמרתי לכם לחזור לתאים!‬
‫תירה בי, בן זונה!‬
‫הי־דו, לא!‬
‫מה זה משנה אם אמות כאן או בחוץ?‬ ‫אני אברח גם אם זה יהרוג אותי.‬
‫תנסה לעצור אותי.‬
‫תירו, בני זונות!‬
‫מכאן.‬
‫יש דלת מתכת שבורה בהמשך הדרך.‬
‫בואו נתחבא שם בינתיים.‬
‫זוזו. קדימה!‬
‫מהר!‬
‫תתחילו לזוז!‬
‫תעצרו!‬
‫שם הכול התחיל.‬
‫ברגע שהדבר הזה נכנס לגוף האדם,‬
‫הוא משתלט על המוח.‬
‫לאחר השגת שליטה מלאה על הסינפסות במוח…‬
‫הוא מתחיל לגרום למוטציה.‬
‫שאלתי אותך איפה אימא שלי.‬
‫תענה לי.‬
‫עכשיו.‬
‫בסופו של דבר, כל דבר חי מחפש‬
‫להתפתח לצורתו החזקה ביותר.‬
‫בני אדם, במיוחד, רוצים להפוך לטורפי־על.‬
‫והאורגניזם הזעיר שנמצא בכוס‬
‫אפשר את זה.‬
‫תברחו.‬
‫תברחו!‬
‫לעת עתה, הוא לא יפסיק לצוד.‬
‫הי־דו!‬
‫האינסטינקט היחיד שלו כרגע הוא לשרוד,‬ ‫בלי לרחם על אף אחד בדרך.‬
‫לא!‬
‫היי…‬
‫- חנקן - גז דחוס -‬
‫תעזור לי…‬
‫לעזאזל!‬
‫שיט, קדימה!‬
‫בבקשה, תציל אותי.‬
‫בוא מכאן.‬
‫המין האנושי יקבל בקרוב עולם חדש.‬
‫ואת העולם הזה‬
‫הביאה לנו סיישין.‬
‫אימא שלך.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין מפלצת לאדם -‬
‫- פרק 6: כאוס -‬
‫מידע מעניין.‬
‫אז אתה אומר‬
‫שבית החולים אונגסונג‬ ‫קשור לנשים הנעדרות, ואתה רוצה…‬
‫שנחקור את זה?‬
‫זה פשע אלים.‬
‫אם המשטרה הבולשת לא תתערב, מי יעשה זאת?‬
‫המשטרה אחראית לביטחונה של גיונגסונג, לא?‬
‫בית החולים אונגסונג נמצא תחת סמכות צבאית.‬ ‫אנחנו לא יכולים להתערב.‬
‫אתה חכם יותר מזה.‬
‫טה־סאנג, הילד הזה,‬ ‫נראה שהוא מצא שם את מיונג־ג'ה.‬
‫הוא גרר את בני איתו,‬
‫והם הסתבכו בצרות.‬
‫אז…‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני רק רוצה שהבן שלי יחזור בריא ושלם.‬
‫זה הכול.‬
‫את חושבת שנוכל לסמוך עליו?‬
‫ראית אותי פעם סומכת על מישהו בקלות כזו?‬
‫למעשה, אני לא סומכת אפילו על עצמי.‬
‫אבל את סומכת על חברי "אוצר הזהב", נכון?‬
‫היינו בגיהינום ובחזרה יחד,‬
‫בטוב וברע, כמו משפחה!‬
‫עקרו לך פעם‬
‫את הציפורניים?‬
‫האם אי פעם שרפו אותך‬
‫או עברת עינוי בחשמל?‬
‫ייתכן שאני אוהב להמר,‬ ‫אבל לא חייתי את חיי על הקצה.‬
‫אתה יודע מה קורה‬
‫כששופכים לך לאף מים מעורבבים עם אבקת צ'ילי‬
‫בזמן שאתה תלוי הפוך?‬
‫אני לא ממש רוצה לדעת.‬
‫כשמגיעים לשלב הזה,‬
‫אדם כבר לא יכול להישאר אנושי.‬
‫אם אומרים לך לנבוח, אתה נובח,‬
‫ואם אומרים לך לזחול, אתה זוחל.‬
‫משפחה, חברים, או מה לא יהיה,‬
‫כולם מפסיקים להיות חשובים.‬
‫היי, את מפחידה אותי.‬
‫מה קרה לך היום?‬
‫מה העניין עם שיחת העינויים הזאת?‬
‫אם אי פעם תהיה במצב כזה,‬
‫אל תנסה להתנגד ואל תהרוס את חייך.‬
‫תספר להם את מה שאתה יודע.‬
‫לעולם לא אנטור לך טינה‬ ‫אם תבגוד בי במצב כזה.‬
‫תזכור את זה.‬
‫אנחנו מאחרים. בוא נחזור עכשיו.‬
‫לא שזה יקרה אי פעם,‬
‫אבל גם אם אמצא את עצמי במצב כזה,‬
‫אני לא אבגוד באף אחד.‬
‫תזכרי את זה, גברת נאוול.‬
‫כמה זמן היית שם?‬
‫גם אימא שלי שם.‬
‫ראית אותה?‬
‫שמה סים סאן־דוק.‬
‫את מכירה אותה?‬
‫לא.‬
‫גם לא שמעת את שמה?‬
‫לא.‬
‫קר בחוץ.‬
‫תשתי את זה ותחזרי הביתה מהר.‬
‫למה לא קיימת את ההבטחה שלך?‬
‫התעקשתי שתחכו שם עד שאחזור,‬ ‫אז למה לא חיכיתם?‬
‫הוא לא יחזור.‬
‫ג'אנג טה־סאנג אינו אלא ממזר ממעמד נמוך.‬
‫נוכל מטונף חסר תועלת‬ ‫שאכפת לו רק מכסף ומעצמו!‬
‫"נוכל חסר תועלת"?‬
‫זה נכון שהיית כזה כל חייך.‬
‫העלמת עין‬
‫כשג'וסון נפלה לאבדון ואנשיך סבלו.‬
‫החבר קוון ביקש ממך להצטרף אלינו,‬ ‫אבל תמיד סירבת.‬
‫אני טועה?‬
‫יש לי שאלה אליך.‬
‫אני אדם רע אם אני לא מצטרף למטרה שלך?‬
‫אתה יושב על הגדר וחסר נאמנות ברורה.‬
‫איך נוכל לבטוח בך?‬
‫אתה תמיד קיבלת החלטות נכונות‬ ‫עם הנאמנות הברורה שלך?‬
‫כל מה שרציתי אי פעם‬
‫זה לברוח מהגיהינום הזה…‬
‫אז היית צריך לחכות!‬
‫לא ידעת איך לצאת. לא הייתה לך תוכנית.‬
‫חשבת שאתה צריך רק לצאת מהתא שלך?‬
‫מה תעשה לגבי אלה שמתו לשווא בבלגן הזה?‬
‫הקורבן שלהם היה בלתי נמנע!‬
‫איך הוא היה בלתי נמנע? אפילו לא ניסית!‬
‫אפילו היה לך מפתח,‬
‫אבל נבהלת וברחת כמו פחדן!‬
‫מה אתה עושה? תעזוב אותי!‬
‫תפסיק להצדיק ולתרץ את הפגמים שלך,‬
‫את הטעויות שלך‬ ‫ואת חוסר היכולת שלך בצורה כזו!‬
‫לא היה לך אפילו את האומץ למות,‬
‫אז אל תעז להתייחס‬ ‫אל הקרבה של אחרים כדבר מובן מאליו!‬
‫שמעתי שאתה אדם מאמין.‬
‫ג'ון־טאק כנראה טעה טעות מרה.‬
‫עכשיו, בוא נרשום את שמות‬ ‫חברי האגודה הפטריוטית, טוב?‬
‫תתחיל עם תרשים הארגון.‬
‫מאסטר ג'אנג.‬
‫אתה בחיים.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אתה פצוע?‬
‫זה לא משהו רציני.‬
‫אבל צ'ה־אוק…‬
‫אני לא רואה אותה כאן.‬
‫תגיד לי שזה לא נכון.‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫איך זה אפשרי?‬
‫איך בן אדם יכול להפוך ליצור כזה?‬
‫לא סתם יצור. זו ישות מפותחת!‬
‫הוא נעשה חזק ויפה יותר מבני האדם החלשים!‬
‫מה דעתך?‬
‫את רוצה לנסות בעצמך?‬
‫מה?‬
‫מי יודע?‬
‫אם תעברי מוטציה כמו אימא שלך,‬
‫אולי היא תזהה את התינוקת שלה.‬
‫מנוול משוגע שכמוך!‬
‫תענה לי.‬
‫תענה לי מייד!‬
‫היצור הזה,‬
‫תגיד לי איך אפשר לעצור אותו.‬
‫את לא יכולה לעצור אותו.‬
‫כי…‬
‫אני לא רוצה שהוא יעצור.‬
‫אני מבין.‬
‫אז אשתי הייתה כאן.‬
‫היא השאירה הודעה על הקיר,‬
‫אבל לא ברור מה קרה לה לאחר מכן.‬
‫אנחנו לא יודעים אם היא עוד פה.‬
‫וצ'ה־אוק הלכה לברר את זה?‬
‫אני מצטער שלא יכולתי להישאר איתה‬
‫עד הסוף.‬
‫אל תתנצל.‬
‫אני יודע שאתה עושה את חלקך, מאסטר ג'אנג.‬
‫תמיד ידעתי.‬
‫למרות שאתה לא מתנהג כך כלפי חוץ,‬
‫ידעתי שתקבל את ההחלטה הנכונה בסוף.‬
‫הצלת את כל האנשים האלה, מאסטר ג'אנג.‬
‫יש לנו עוד דרך ארוכה.‬
‫צריך להעביר את כולם למקום בטוח.‬
‫אתה יכול לטפל בהם, אדוני?‬
‫יש יציאת חירום בכיוון הזה.‬
‫תעלו במדרגות לקומה השנייה.‬
‫בקצה המסדרון המזרחי אמור להיות אגף ריק.‬
‫שחפת התפשטה שם לאחרונה,‬
‫אז הוא ריק כרגע.‬
‫אתם תוכלו להסתתר כמה שעות.‬
‫המידע הזה אמין?‬
‫שילמתי עליו מחיר גבוה, אז הוא אמור להיות.‬
‫ומה איתך?‬
‫אני אמצא את גברת יון, ונפגוש אותך שם ביחד.‬
‫בבקשה.‬
‫כולם.‬
‫אני יודע שאתם מותשים, אבל אסור להישאר כאן.‬
‫אנחנו נתחיל לזוז, אז תתכוננו ובואו אחריי.‬
‫קדימה.‬
‫רגע.‬
‫מאסטר ג'אנג ביקש לתת לך את זה.‬
‫אני סומך עליך שתחפה מאחור.‬
‫קראת לי, המנהל?‬
‫אידיוט.‬
‫אידיוט מטומטם!‬
‫בן זונה!‬
‫למה כל הדלתות האלה פתוחות, לעזאזל?‬
‫למה התאים ריקים?‬
‫למה?‬
‫תן לי קצת זמן, בבקשה. אני אגלה מה קרה ו…‬
‫אתה לא יודע?‬
‫אתה האחראי כאן, אידיוט!‬
‫טיפש שכמוך!‬
‫חתיכת חרא!‬
‫תסלח לי, המפקד!‬
‫המפקד, יש לנו בעיה!‬
‫כן, מה?‬
‫גופות נגועות באנתרקס‬ ‫נמצאו בקומה 2, אזור 1.‬
‫מה?‬
‫והדגימה?‬
‫היא נעלמה לפני שהמחלקה לבקרת מחלות הגיעה.‬
‫תפרט קצת יותר בשבילי.‬
‫כולל הזקיף שגילה אותו,‬ ‫כל 13 הגופות נדבקו באנתרקס.‬
‫תשעה היו אסירים מג'וסון שנמלטו.‬
‫איפה היתר?‬
‫לעזאזל עם המתים.‬ ‫איפה הג'וסונים שנשארו בחיים?‬
‫אני מתנצל, המפקד. עוד לא מצאנו אותם.‬
‫המפקד, הגיעה הודעה מהשער הראשי.‬
‫מה עכשיו?‬
‫הנציב אישיקאווה כאן.‬
‫הוא מבקש שיתוף פעולה‬ ‫בחקירת מקרי הנשים הנעדרות.‬
‫מה?‬
‫שמעת את זה, סומה?‬
‫אפילו אישיקאווה שם לב שמשהו לא בסדר.‬
‫תסלח לי, המפקד!‬
‫תפתור את זה מייד.‬
‫כן, המפקד!‬
‫אם אפילו ג'וסוני אחד יימלט מבית החולים,‬
‫אתה ומשפחתך תיאסרו במקומם.‬
‫אני אוציא את המעיים שלהם באופן אישי‬ ‫בזמן שהם יהיו בחיים.‬
‫הבנת?‬
‫אתה מבין, אידיוט מחורבן?‬
‫כן, המפקד!‬
‫שמוק חסר תועלת.‬
‫לך מהר יותר.‬
‫אתה ואני נמצא את היצור הזה.‬
‫ואם נמצא אותו, מה אז?‬
‫אני אעצור אותו בכל מחיר.‬
‫אמרתי לך, זה לא אפשרי.‬
‫אז תחשוב על דרך.‬
‫אתה יצרת אותו.‬
‫קולונל קאטו.‬
‫מה קרה?‬
‫אנחנו רודפים אחרי הדגימה,‬
‫אך אני חושש שנצטרך לפזר‬ ‫את שאר גז החנקן בקומה השנייה‬
‫כדי למשוך את היצור החוצה.‬
‫מה אם לא תצליחו לתפוס אותו‬ ‫גם אחרי שתעשו את זה?‬
‫לכן באתי לבקש את רשותך.‬
‫אם לא נצליח להרדים את היצור…‬
‫תירו בו למוות?‬
‫לא נוכל להרשות לעצמנו לאבד עוד חיילים.‬
‫בבקשה, תן לי את רשותך להרוג אותו, המפקד!‬
‫יש רק דרך אחת להרוג את סיישין.‬
‫איזו, המפקד?‬
‫לשרוף אותה.‬
‫אבל באמת נראה לך‬
‫שזה אפשרי?‬
‫המפקד?‬
‫אחרי הכול, זו אימא שלך.‬
‫באמת תוכלי להרוג אותה?‬
‫לעזאזל!‬
‫המראה שלה אולי השתנה,‬ ‫אבל זו עדיין אימא שלך.‬
‫את באמת חושבת שתוכלי להרוג אותה? כן?‬
‫הודעה ממר שירו, גברתי.‬
‫- המשימה לחילוץ אקיקו החלה -‬
‫עבר הרבה זמן, המנהל איצ'ירו.‬
‫מה מביא אותך לבית החולים?‬
‫קיבלנו מידע שבית החולים שלך‬ ‫מעורב במקרים של נשים נעדרות.‬
‫כידוע לך, בית החולים מושבת כרגע.‬
‫אסור לאנשים מבחוץ להיכנס,‬ ‫ללא יוצא מן הכלל.‬
‫והסיבה היא?‬
‫יש מחלה מידבקת לא ידועה.‬
‫היא מדבקת מאוד, אז אני מקווה שאתה מבין.‬
‫אתה טוען שהיא מדבקת מאוד,‬
‫אבל אני לא רואה עליך בגדי או ציוד מגן.‬
‫אז גם אנחנו אמורים להיות בטוחים.‬ ‫אתה לא חושב?‬
‫בית החולים הזה נמצא תחת סמכות צבאית.‬
‫למשטרה הבולשת אין סמכות‬ ‫לחקור את המקום הזה או לשלוט בו.‬
‫אזרחים נעלמו,‬
‫מה שאומר שהמשטרה רשאית להתערב ולחקור.‬
‫אל תגרום לי להתבזות מול הכפופים לי.‬
‫אני חושש שעלינו לחקור, כעניין רשמי בלבד.‬
‫תסלח לנו בינתיים, בבקשה.‬
‫תעביר את הבחורה למקום אחר.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫ידיים למעלה.‬
‫מי אתה?‬
‫איך נכנסת לכאן?‬
‫אני מחפשת מישהי.‬
‫איפה האישה?‬
‫איפה הבחורה שהייתה כאן?‬
‫תיכנס פנימה. מייד!‬
‫צר לי לאכזב אותך, אבל אין לי זמן לזה.‬
‫תיכנס לשם מייד!‬
‫אמרתי לך.‬
‫אין לי זמן לבזבז כאן איתך.‬
‫אין טעם.‬
‫אל תבזבזי אנרגייה.‬
‫מה אתם רוצים, לעזאזל?‬
‫בקרוב,‬
‫סיישין, שכל כך התגעגעת אליה, תגיע.‬
‫אמרת שעברו עשר שנים?‬
‫אני לא בטוח שאימא שלך תזהה אותך.‬
‫מצב נוכחי?‬
‫דחקנו את היצור לפינה כדי שישתמש במעלית.‬
‫היי.‬
‫היי!‬
‫זו הייתה האישה. היא לקחה את הבגדים שלי.‬
‫היא לקחה את הבגדים שלי, ומר סומה הכה אותי…‬
‫איפה האישה עכשיו?‬
‫הסמל.‬
‫מה יקרה לאישה הזאת?‬
‫היא תמות מידיו של היצור?‬
‫תשתוק, ג'וסוני.‬
‫לא ממקומך לדבר כאן.‬
‫אני מצטער, המפקד.‬
‫תהרגי אותה.‬
‫קדימה, תהרגי אותה, סיישין!‬
‫תטרפי את בתך!‬
‫קדימה!‬
‫אימא!‬
‫אימא?‬
‫זו את, אימא?‬
‫זו באמת את?‬
‫אימא…‬
‫אימא!‬
‫תשתלטו עליו!‬
‫אימא…‬
‫תפזרו את גז החנקן.‬
‫תפזרו את גז החנקן!‬
‫אש!‬ ‫-אש!‬
‫תעצרו!‬
‫איפה הבחורה?‬
‫תמצאו אותה!‬
‫לא! תעזוב אותי!‬
‫תעזוב!‬ ‫-מה יש לך?‬
‫אימא!‬ ‫-לאן את הולכת?‬
‫תתאפסי על עצמך!‬
‫לאן את חושבת שאת הולכת? אל מותך?‬
‫זו הייתה אימא שלי.‬
‫מה?‬
‫המנוולים האלה הפכו את אימא שלי ליצור הזה.‬
‫בבקשה, תעזור לי.‬
‫תעזור לי.‬
‫תעזור לי!‬
‫לא ייאמן.‬
‫הוא עמד בכל גז החנקן שירינו עליו.‬
‫יכול להיות שהאינסטינקט האימהי…‬
‫השתלט על הנג'ין בסופו של דבר?‬
‫מה לעשות לגבי הבחורה?‬
‫אל תיתנו לה לחיות.‬
‫כן, המפקד!‬
‫כולכם, בואו אחריי.‬
‫הציד מתחיל עכשיו!‬
‫כן, המפקד!‬
‫תחפשו ביסודיות!‬
‫תטעמי.‬
‫זה ישפר את הרגשתך.‬
‫אני לא אשאל אם את בסדר.‬
‫כי אני יודע שאת לא.‬
‫אבל בכל זאת…‬
‫אני מקווה שתרגישי טוב יותר.‬
‫המילים האחרונות שאימא שלי אמרה לי היו,‬
‫"אתה חייב להישאר בחיים."‬
‫היא אמרה לי לשרוד, לא משנה מה יקרה.‬
‫הייתי בן תשע אז.‬
‫הייתי צעיר מכדי להבין לגמרי‬
‫מה זה אומר לשרוד בלי אימא שלי.‬
‫בינתיים, בואי נצא מפה בחיים.‬
‫בואי ניקח את הזמן ונחשוב על תוכנית.‬
‫יש לך עוד?‬
‫כן, המפקד.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה לא יכול לחנות כאן.‬
‫אני מחכה לנציב אישיקאווה.‬
‫חוץ מזה, כואב לי הגב. חכה.‬
‫היה לי חשק פתאומי.‬
‫אסור לשתות כאן.‬
‫בחייך. אל תהיה קשה עם עצמך.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫אולי נרים כוסית?‬
‫זה לילה קריר,‬
‫אבל לגימה מזה‬ ‫תגרום לך להרגשה נעימה וחמימה.‬
‫זה אסור.‬ ‫-מה?‬
‫חכה רגע.‬
‫אפילו לא שמפניה?‬
‫שמפ…‬
‫רק שנייה.‬
‫בוא הנה. בוא!‬
‫איך היה בקומה השלישית?‬ ‫-השטח פנוי, המפקד.‬
‫ובקומה השנייה?‬ ‫-כלום, המפקד.‬
‫נראה שהיא כבר ברחה.‬
‫החל מעכשיו, תחפשו בכל האגף הצבאי.‬
‫במעבדה התת־קרקעית,‬ ‫בקומה הראשונה, ואפילו בקבלה.‬
‫כן, המפקד!‬
‫הסמל האנדה!‬
‫כדאי שתראה את זה.‬
‫תעזרו לנו.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫חיפשתם בצד הזה?‬
‫החיפוש מתבצע כעת, המפקד.‬
‫תתחילו לחפש במחלקה בסוף.‬
‫אבל שם התפשטה שחפת לאחרונה.‬
‫שקט!‬
‫אלה הפקודות שקיבלת!‬
‫כן, המפקד.‬
‫אבא!‬
‫צ'ה־אוק.‬
‫את בסדר?‬
‫מיונג־ג'ה?‬
‫תן לנו לברוח איתך, מאסטר ג'אנג.‬ ‫גם אני רוצה לעזוב.‬
‫הוקצבו לנו עשר דקות.‬
‫אנחנו מתחילים לזוז בשעה שש בדיוק.‬
‫כולם חייבים לעלות למשאית במסגרת הזמן הזה.‬
‫מה אם לא נצליח להעלות את כולם בזמן?‬
‫מה יקרה אז?‬
‫המשאית תצא בזמן, בכל מקרה.‬
‫תחסמו את כל הכניסות לאגף הצבאי.‬
‫תאטמו את הבניין. זוזו!‬
‫כן, המפקד!‬
‫כולם מוכנים?‬
‫אז…‬
‫בואו נתחיל.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬