‫- היצור מגיונגסונג -‬
‫- למען עצמאותה של קוריאה -‬
‫בעוד שבועיים…‬
‫ייערך בבומינגוואן אירוע התרמה‬ ‫לעצרת החזית הכללית.‬
‫לאחר ההפצצות בטוקיו,‬ ‫הצבא היפני תכנן אירוע תעמולה‬
‫כדי לנצל את המשאבים שלנו‬ ‫ולשלוח עוד מאנשי ג'וסון לחזית.‬
‫זו תהיה מסיבת התרמה כדי להשיג כסף לעצרת.‬
‫לוטננט גנרל מינאמי, לוטננט גנרל סייג'ירו,‬ ‫מייג'ור גנרל ג'ונג'י,‬
‫מפקד המשטרה נישימורה‬ ‫והנציב אישיקאווה יהיו שם,‬
‫וגם כל השמות הגדולים בגיונגסונג.‬
‫ג'ין סון־ג'ונג מהאגודה המאוחדת‬ ‫ופארק יונג־סו מחיל פרנסת העם יגיעו גם הם.‬
‫זה יהיה אירוע חשוב. תדאג להגיע אליו.‬
‫אז מנהיגי כוחות הכיבוש היפנים‬
‫וראשי הבוגדים הפרו־יפנים‬ ‫יתאספו כולם במקום אחד.‬
‫זו תהיה הזדמנות של פעם בחיים.‬
‫יש לנו כ־20 ק"ג של דינמיט שגנבנו‬
‫כשתכננו לפוצץ את מסילת הברזל של נהר האן.‬
‫נאלצנו לבטל את התוכנית‬ ‫כשהחבר ג'ונג סונג־ג'ונג נתפס,‬
‫אבל הדינמיט עוד אצלנו.‬
‫הכרחי שלא ניתפס לפני המרד.‬
‫אל תדאג, החבר קוון.‬
‫רק אני יודע את המיקום‬
‫של חומרי הנפץ.‬
‫תברחו!‬
‫זוזו!‬
‫החבר קוון.‬
‫החבר לי אין־היוק? איך זה קרה?‬
‫על חלוקת עלונים מסיתים.‬
‫ובאופן מפתיע,‬ ‫הוא לא נלקח לכלא סאודמון, אלא…‬
‫אלא?‬
‫לבית החולים אונגסונג.‬
‫תסתכל!‬
‫- יחי הקיסר‬ ‫הקדישו הכול למלחמה -‬
‫החבר לי?‬
‫מי אתה?‬
‫אתה יליד ג'וסון?‬ ‫-סליחה.‬
‫היי!‬
‫תעזור לנו, אדוני.‬
‫בבקשה, תעזור לנו לצאת מכאן.‬
‫את מכירה את לי אין־היוק?‬ ‫-יש לי ילדים בני שמונה וחמש בבית.‬
‫הם בטח רעבים כבר כמה ימים. בבקשה.‬
‫בבקשה, תעזור לי לחזור הביתה. בבקשה?‬
‫תסלחי לי. יש לי משימה דחופה יותר כרגע.‬
‫אדוני, בבקשה.‬
‫היי! כאן!‬
‫כאן!‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אדוני!‬
‫החבר קוון!‬
‫באת עד לכאן…‬
‫קדימה. תוציא אותנו מכאן.‬
‫אני חושש שאין לי זמן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא באת לשחרר אותנו?‬
‫תגיד לי איפה הסתרת את הדינמיט.‬
‫נותרו לנו פחות מעשרה ימים עד המרד.‬
‫אסור לנו לבזבז את ההזדמנות הזאת!‬
‫תגיד לי איפה הסתרת את הדינמיט, החבר לי.‬
‫לא.‬
‫תשחרר אותנו קודם.‬
‫אין לי זמן לזה כרגע.‬
‫קודם כול, תגיד לי איפה הדינמיט.‬
‫אני מבטיח שברגע שאצא מפה,‬
‫אמצא דרך לשחרר את שניכם.‬
‫תשחרר אותנו קודם.‬
‫החבר לי!‬
‫תקשיב!‬
‫זה גיהינום עלי אדמות!‬
‫זה לא כלא רגיל!‬
‫החבר קוון. אם לא נצא מהמקום הזה…‬
‫לא תקבל דינמיט.‬
‫אל תזוז.‬
‫ידיים על הראש!‬
‫מה היה הדבר הזה, לכל הרוחות?‬
‫אני לא יודעת מה זה,‬ ‫אבל אני בטוחה שזה נוצר כאן.‬
‫קודם כול, בואי נצא מהמקום הזה.‬
‫יש דרך להגיע לפתח האוורור המרכזי‬ ‫מאחורי חדר הדוודים.‬
‫בוא נלך לשם.‬
‫תזרקי את הנשק.‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫תזרקי את הסכין.‬
‫- היצור מגיונגסונג‬ ‫בין הכחשה לאמת -‬
‫- פרק 5: ייאוש -‬
‫אמרתי לך לזרוק את הסכין!‬
‫בואי נעשה כדבריו בינתיים.‬
‫ומה, למות כאן לשווא?‬
‫בואי לא ניסחף בגלל אומץ לא נבון.‬
‫אתה לא ממהר רק להתפשר, אלא גם להרים ידיים.‬
‫תקראי לזה שיפוט מהיר.‬
‫היכולת להתמודד עם משברים‬
‫בצורה גמישה.‬
‫אני לא מאמינה שאתה צוחק.‬
‫לפחות נמלטנו מהיצור.‬
‫אני לא בטוחה בכך.‬
‫אני תוהה איזה יצור גרוע יותר.‬
‫זאת האזהרה האחרונה שלך.‬
‫תזרקי את הסכין מייד!‬
‫למות בפזיזות כזאת פירושו להפסיד להם.‬
‫תזרקי אותו.‬
‫כניעה מעולם לא הייתה אפשרות עבורי.‬
‫אני מבין, כי גם אני שונא להפסיד,‬
‫אז תסמכי עליי ותזרקי אותו.‬
‫הכוונה שלי היא לא למות, אלא לחיות.‬
‫אין ניצולים.‬
‫כל חברי המשטרה הצבאית מתו?‬
‫כן. נכון, המפקד.‬
‫האם יכול להיות‬
‫שזה למד איך להפעיל את המעלית?‬
‫איך יכולת לתת למשהו כזה לקרות?‬
‫אני מתנצל.‬
‫הותקפנו משום מקום.‬
‫אז איפה הדגימה כרגע?‬
‫תהיה בטוח, המפקד,‬
‫המעלית כבר הושבתה,‬
‫וצוותי מכונות ירייה מוצבים‬ ‫בכל הדרכים למרתף בקומה הראשונה.‬
‫פרסנו גם יחידות קרב, כך שזה יסתיים בקרוב.‬
‫אתה יודע מה אני הכי שונא?‬
‫בעיות שקורות כשהן לא אמורות לקרות.‬
‫ומה שאני שונא יותר מכך‬ ‫הוא כישלון בפתרון בעיות כאלה.‬
‫תסלח לי, המפקד.‬
‫להתנצל בחוסר אונים ובצורה פתטית‬ ‫בלי תוכנית לפתרון הבעיה‬
‫זה מה שאנשים כושלים עושים, מר סומה.‬
‫תטפלו בזה לפני שיקרה‬ ‫משהו אפילו יותר מעצבן.‬
‫מובן?‬
‫כן, המפקד!‬
‫תפסנו פולש, המפקד.‬
‫תראו מי כאן.‬
‫המאסטר הצעיר של "חברת בוגאנג".‬
‫שמעתי שאתה עושה צרות.‬
‫נראה שכעת אתה בצרות גדולות.‬
‫ג'אנג טה־סאנג מ"אוצר הזהב" הצטרף?‬
‫זה לא קשור אליהם.‬
‫אל תגיד לי…‬
‫גם אתה מורד?‬
‫אני מעדיף שלא תספר לאבא שלי.‬
‫אל תתחכם איתי.‬ ‫אתה לא במקום הנכון בשביל זה.‬
‫זה לא משנה מי אבא שלך.‬
‫לאף אחד לא יהיה אכפת אם תמות כאן.‬
‫מובן?‬
‫קחו אותו למעבדה.‬
‫כן, המפקד!‬
‫התזמון לא יכול היה להיות טוב יותר.‬ ‫כספי בית החולים התחילו להיגמר.‬
‫תלמדו אותו לקח קשה,‬ ‫אבל לא מספיק כדי להרוג אותו.‬
‫תיכנס.‬
‫תפתחו! תפתחו אותה!‬
‫תפתחו את הדלת.‬
‫תעזוב!‬
‫תפסיק לזוז!‬
‫המפקד!‬
‫מה קרה?‬
‫המחלקה לבקרת מחלות שלחה הודעה.‬
‫שני פולשים שנתפסו בקומה השנייה‬ ‫מועברים לקולונל קאטו.‬
‫מי אלה?‬
‫פולשים שהתגנבו לבניין.‬
‫מאסטר ג'אנג?‬
‫זה מאסטר ג'אנג?‬
‫זה מאסטר ג'אנג.‬
‫תשתקו!‬
‫הוא בא איתי.‬
‫תביאו אותו.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫לאן אתם לוקחים אותי? מה לגביה?‬
‫אל תזוזי!‬
‫תעזוב אותה!‬
‫מה? היא האישה שלך או משהו כזה?‬
‫קדימה.‬
‫תישארי שם. אני אמצא אותך ויהי מה.‬
‫אני אבוא בשבילך!‬
‫אני מבטיח!‬
‫ייתכן שהיצור אינטליגנטי מהצפוי.‬
‫הוא יודע להשתמש במעלית…‬
‫וחלפה יותר משעה מאז שאיבדנו אותו.‬
‫מעניין מה הוא מחפש.‬
‫בדיוק תפסנו את הפולשים.‬ ‫נראה שהם ראו את הדגימה.‬
‫עכשיו, בוא נדבר, בסדר?‬
‫למה התגנבת לכאן?‬
‫מה המטרה שלך?‬
‫אני מחפשת מישהי.‬
‫אסור לדבר בשפת ג'וסון, ג'וסונית.‬
‫אני פוקד עלייך לדבר ביפנית.‬
‫אז זה לא חוקי לאדם מג'וסון‬ ‫לדבר בשפת ג'וסון,‬
‫אבל זה חוקי בשבילך‬ ‫לעשות את מה שאתה עושה כאן?‬
‫דברי…‬
‫ב…‬
‫יפנית.‬
‫אם אתה לא מבין אותי,‬ ‫תביא מישהו שמדבר בשפה שלי.‬
‫אתה נראה נואש יותר, אחרי הכול.‬
‫למה שלא נתחיל מחדש?‬
‫למה התגנבת לכאן?‬
‫מה אתה רוצה לדעת?‬
‫אני בטוח ששמעת את החדשות על הפצצת טוקיו.‬
‫טוב,‬
‫היו שמועות, בטח.‬
‫עם זאת,‬
‫אני לא מתכוון לחזור לטוקיו‬ ‫גם אחרי שהמלחמה תסתיים.‬
‫אשתי והילד שלי מחבבים את גיונגסונג.‬
‫הם רוצים להמשיך לחיות כאן.‬
‫אז?‬
‫קרן הסדר של 300 ין, בית לגור בו,‬
‫וחנות בגודל של 35 מטר רבוע.‬
‫תספק לי את כל זה,‬ ‫ואתן לך לעזוב את המקום הזה בחיים.‬
‫למה שאסכים לתנאים האלה?‬
‫כי אתה כבר חייב לי פעם אחת את חייך.‬
‫אפשר להעיף מבט בתוך העגלה?‬
‫יש עוד משהו שאתה רוצה לבדוק?‬
‫לא. אני מתנצל על הטרחה, מר סצ'ימוטו.‬
‫למען האמת, הייתי די המום.‬
‫ידעתי שבאת לכאן בשביל אקיקו,‬
‫אך לא ציפיתי שתעזור לילדים לברוח.‬
‫בכל אופן, איפה מיונג־ג'ה?‬
‫תוותר.‬
‫לא תוכל לעזוב איתה עכשיו.‬
‫התוכנית שלך נכשלה.‬
‫למה הכלא התת־קרקעי מלא באנשי ג'וסון?‬
‫מה אתם עושים עם הנשים והילדים‬ ‫החפים מפשע האלה?‬
‫ומה העניין עם היצור המחריד הזה?‬
‫למה יצרתם דבר כזה?‬
‫באמת ערכתם ניסויים ביולוגיים על אנשים?‬
‫אני מבין…‬
‫שאתה דוחה את ההצעה שלי.‬
‫מה עם יון צ'ה־אוק?‬
‫איפה האישה שהייתה איתי?‬
‫זה בטח כואב.‬
‫תראו את זה.‬
‫אם אתה רוצה לחיות,‬ ‫תסכים לתנאים שלי ותציל את עצמך!‬
‫אם אעזוב, אמות בכל מקרה.‬
‫אז תגיד לי איפה אקיקו‬ ‫ויון צ'ה־אוק מוחזקות…‬
‫או שלא תהיה לנו עסקה.‬
‫למה באתם לכאן?‬
‫מה המטרה שלכם?‬
‫תעני לי מייד!‬
‫לך תזדיין.‬
‫תתפסו אותה.‬
‫אני יודע טוב מאוד‬
‫איך להתמודד עם בחורות כמוך.‬
‫תעני לי, ג'וסונית!‬
‫אולי תוכל לחלל אותי בכוח…‬
‫אבל זה לא אומר שתנצח.‬
‫אתה עדיין לא מבין?‬
‫כלבה.‬
‫את מתה!‬
‫תעצור!‬
‫זה מספיק, סמל ראשון האנדה.‬
‫לא, המפקד. אני אוודא שהיא תלמד לקח.‬
‫אתה לא מבין?‬
‫כבר הפסדת.‬
‫צדקת.‬
‫בדיוק כשחושבים‬
‫שפריחת הדובדבן פרחה בצורה יפה להפליא,‬
‫הכול מתחיל לנשור.‬
‫גברת נאוול!‬
‫מה עם מאסטר ג'אנג? הוא חזר?‬
‫הוא עוד לא חזר?‬
‫נראה שנשארת ער כל הלילה.‬
‫כן.‬
‫נראה שאת יצאת מאוחר מאוד אתמול בלילה.‬
‫כן.‬
‫תתיישב.‬
‫באתי ברגע שקיבלתי את ההודעה שלך.‬
‫מה קורה, לכל הרוחות?‬
‫תרצה כוס קפה?‬
‫מים, בבקשה.‬
‫הבן הילדותי שלך הסתבך בצרות גדולות.‬
‫אתמול בלילה הוא נתפס מסיג גבול‬ ‫בבית החולים אונגסונג.‬
‫אני מתבייש מאוד שהוא גרם לטרחה כזו.‬
‫טרחה זו לשון המעטה.‬
‫המצב חמור מאוד.‬
‫לא רק שהוא הסיג גבול…‬
‫שמעתי שהוא מורד.‬
‫אם הדברים ישתבשו, הבן שלך‬
‫ו"חברת בוגאנג" עלולים להיות לסכנה.‬
‫אז אתה מורד?‬
‫מה בדיוק אתם רוצים?‬
‫את העצמאות של ג'וסון.‬
‫משהו כזה?‬
‫למען האמת,‬
‫עינויים הם לא הקטע שלי.‬
‫זה מתיש, לא נעים ומבולגן.‬
‫יהיה הרבה יותר מסודר‬
‫להניח אותך על השולחן ולפתוח את הראש,‬
‫או לחתוך לך את הבטן.‬
‫תרשום את שמות חבריך הפולשים‬
‫ואת המטרה המדויקת של ההתפרצות.‬
‫יש לך שעה.‬
‫אם לא תכתוב את זה תוך שעה, תמצא את עצמך‬
‫שוכב עם הפנים למעלה על שולחן הניתוחים.‬
‫העצמאות של ג'וסון, מה?‬
‫לעולם לא תתבגרו?‬
‫אתה בכלל יודע על מי "חברת בוגאנג" מתעלקת?‬
‫ממזר טיפש.‬
‫אם תגיעו לכלא התת־קרקעי,‬ ‫בבקשה, תמצאו גם את אחי הקטן.‬
‫שמו או סאנג־דוק.‬
‫יש שומה שחורה בגודל אגודל‬ ‫ליד אוזנו הימנית.‬
‫למה עשית את זה לעצמך?‬
‫אתה חושב שאם תשתכר,‬ ‫זה יפתור את הבעיות שלך?‬
‫אני מרגיש טוב יותר עכשיו שהקאתי.‬
‫משפחתך התקשרה מספר פעמים מאנגוק־דונג.‬
‫אתה צריך לסיים ללילה וללכת הביתה.‬
‫טה־סאנג.‬
‫אני מתבייש כל כך באבא שלי.‬
‫אני מתבייש בעובדה שהוא נהיה עשיר‬ ‫על ידי בגידה במדינה שלו.‬
‫ואני שונא את עצמי כי חייתי בשפע בזכות זה.‬
‫אותם אנשים שהתרפסו לרגלי אבי‬ ‫בחיפוש אחר פירורים‬
‫הפנו אלינו אצבע מאשימה‬ ‫ולכלכו עלינו מאחורי הגב.‬
‫התביישתי בזה כל כך.‬
‫לכן הרבצתי לכל מי שהפנה אצבע מאשימה כלפיך.‬
‫באמת היית משהו מיוחד, אפילו אז.‬
‫היו לך האגרופים הכי טובים,‬ ‫אבל סירבת להנהיג חבורה.‬
‫כי להתפרנס היה הדבר הכי חשוב בשבילי.‬
‫אתה חכם.‬
‫אתה מוכשר.‬
‫אז למה אתה מנהל חנות משכון?‬
‫כי זה מתאים לטעם שלי‬
‫ואני טוב בזה.‬
‫כגבר,‬
‫באמת אין לך רצון לשרת מטרה גדולה יותר?‬
‫אתה באמת עקשן.‬
‫לא נמאס לך להגיד את זה כבר עשר השנים?‬
‫אתה איש טוב.‬
‫הכנות שלי, הפטריוטיות שלי, הכול…‬
‫אתה החבר היחיד שמזהה אותן.‬
‫אז תצטרף אלינו לאגודה הפטריוטית, טה־סאנג!‬
‫תתרחק. ריח האלכוהול‬ ‫הורס את החליפה החדשה שלי.‬
‫בוא נשרוף למען המדינה שלנו‬ ‫ונסיים כמו להבה לוהטת, בסדר?‬
‫אמרתי לא.‬
‫אני אחיה חיים ארוכים וקרים.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי!‬
‫טה־סאנג! לא סיימתי איתך עדיין.‬
‫אני מניח שאפילו האדון העשיר‬ ‫והמטונף של "בית אוצר הזהב"‬
‫לא יכול להימלט מהכלא.‬
‫לא רצית לשחד כמה אנשים חשובים עם ההון שלך?‬
‫איך מישהו כמוך הגיע לכאן?‬
‫אני יודע, נכון?‬
‫כל זה בגלל מיונג־ג'ה.‬
‫רגע, לא.‬
‫לא מיונג־ג'ה. זה בגלל אישיקאווה?‬
‫לא.‬
‫אולי בגלל אשתו?‬
‫תקשיב.‬
‫הגעת לכאן עם החבר קוון?‬
‫לא מגיע לי להיות מוזכר לצד שמו.‬
‫הוא מסכן את חייו למען מטרה נעלה יותר‬ ‫מאשר להציל כלומניקית כמו מיונג־ג'ה.‬
‫אומרים שחיי אדם ממש שכיחים וטריוויאליים,‬
‫אבל מפחיד אותי לחשוב על כך שאאבד את שלי.‬
‫אלוהים, פטפטתי לא מעט.‬
‫אני צריך להפסיק לדבר‬ ‫ולהתחיל להתכונן לצאת מכאן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫איך אתה מתכוון לברוח?‬
‫אני ג'אנג טה־סאנג.‬
‫באמת חשבת שהמאסטר העשיר של "אוצר הזהב"‬
‫ייכנס לכאן בלי לשחד אף אחד?‬
‫מעתה והלאה, הענק לי את שלושת הדברים הבאים.‬
‫ראשית, תשלח הודעה‬ ‫לגברת נאוול מ"בית אוצר הזהב".‬
‫הלו?‬
‫סליחה?‬
‫כן, מדברת גברת נאוול.‬
‫זו הודעה ממאסטר ג'אנג.‬
‫תקשיבי טוב.‬
‫אני מקשיבה.‬
‫מהי בקשתך השנייה?‬
‫תוציא את כל הסוהרים והזקיפים מהכלא.‬
‫שניכם, בואו איתי.‬
‫עכשיו, המפקד?‬
‫זה בקשר לדגימה במרתף בקומה הרביעית.‬
‫תשתקו ובואו איתי!‬
‫כן, המפקד.‬
‫היי, אתה!‬
‫גם אתה.‬
‫כן, המפקד.‬
‫תן לנו לבוא איתך!‬
‫קח אותנו איתך.‬
‫מאסטר ג'אנג, אל תנטוש אותנו. קח גם אותנו!‬
‫תציל אותנו, מאסטר ג'אנג!‬
‫תציל אותנו, מאסטר ג'אנג.‬
‫מאסטר ג'אנג…‬ ‫-תחכו 30 דקות.‬
‫אני אחזור.‬
‫אתה מצפה שנאמין לזה?‬
‫מה אם לא תחזור?‬
‫נראה שיש לך בעיית אמון קלה.‬
‫אני מבטיח לחזור.‬
‫אל תעשו כלום ותישארו פה עד שאחזור.‬
‫בסדר.‬
‫מאסטר ג'אנג.‬ ‫-מאסטר ג'אנג! לאן אתה הולך?‬
‫הבקשה השלישית מוגזמת.‬
‫אתה עלול למות.‬
‫אני אחליט בעצמי אם אמות או לא.‬
‫יון צ'ה־אוק.‬
‫איפה היא?‬
‫את צריכה את זה?‬
‫תודה.‬
‫אני לא דובר את שפת ג'וסון.‬
‫הוצבתי במנצ'וריה.‬
‫עם המחלקה לבקרת מחלות?‬
‫הבאת משם את היצור הזה?‬
‫את…‬
‫את חברה במחתרת?‬
‫חיפשתי אחר אימא שלי שנעלמה לפני עשר שנים.‬
‫בזמן שחיפשתי אותה,‬
‫גיליתי מה עשיתם באי מנוול.‬
‫לא ציפיתי לשמוע על האי מנוול כאן.‬
‫למה הבאת את היצור עד גיונגסונג?‬
‫בגלל סקרנותי הכנה, תשוקתי כמדען‬
‫וחיבתי ליצירה שלי.‬
‫את יודעת,‬
‫מהסיבות המורכבות האלה.‬
‫דרך אגב,‬
‫נפגשנו בעבר?‬
‫אני בטוח‬
‫שאני מכיר את העיניים האלה מאיפה שהוא.‬
‫תגידי לי,‬
‫מה היה שמה של אימך האבודה?‬
‫צ'וי סונג־סים.‬
‫סיישין.‬
‫השם שלך.‬
‫צ'וי…‬
‫סונג־סים.‬
‫סיישין.‬
‫אבל…‬
‫למה אתה שואל לשמה של אימא שלי?‬
‫איך היא הייתה במציאות? הדגימה שלי.‬
‫זה היה מחריד.‬
‫האם במקרה‬
‫הרגשת משהו נוסף כשעמדת מול הדגימה?‬
‫לא ממש.‬
‫הייתי עסוקה בבריחה מכדי להרגיש משהו אחר.‬
‫נראה היה שהיצור קיים רק כדי לתקוף.‬
‫עכשיו תורך לענות.‬
‫למה שאלת לשמה של אימא שלי?‬
‫אתה…‬
‫מכיר את אימא שלי במקרה?‬
‫היפנית שלך טובה למדי.‬
‫למה סבלת שם שלא לצורך?‬
‫גם אם הייתי עונה ביפנית…‬
‫דבר לא היה משתנה.‬
‫אני מבין.‬
‫קחו אותה.‬ ‫-כן, המפקד.‬
‫אל תיגע בה בלי רשות מפורשת.‬
‫אם תפר את הפקודה שלי,‬
‫אוריד אותך בדרגה לטוראי.‬
‫הבנת אותי?‬
‫כן, המפקד.‬
‫תחכי ותראי.‬
‫אני אהרוג אותך במו ידיי.‬
‫אני רוצה לראות אותך מנסה.‬
‫חייל נחות.‬
‫"חייל נחות"?‬
‫"חייל נחות!"‬
‫"חייל נחות."‬
‫תשתוק.‬
‫יש לך משאלת מוות?‬
‫הקצין אסאנו רוצה לראות אותך, המפקד.‬
‫הבן שלי אולי ילדותי לפעמים,‬ ‫אבל אין לי אחים והוא הבן היחיד.‬
‫עליו להמשיך את שם המשפחה.‬
‫אנא רחם עליו ותסלח לו רק הפעם.‬
‫אני מתחנן, ד"ר איצ'ירו!‬
‫אל תעמיד אותי במצב הזה.‬
‫נראה מה יקרה.‬
‫הכנסת את הכמות הנכונה?‬
‫כן, אדוני.‬
‫עשיתי כפי שביקשת.‬
‫הוא אדם הפכפך.‬ ‫נצטרך להכין תוכניות חלופיות.‬
‫כן, אדוני.‬
‫למה שלא תשאיר את זה לנו?‬
‫את מ"בית אוצר הזהב", לא?‬
‫כן.‬
‫ובדיוק חשבנו על תוכנית להצלת מאסטר קוון.‬
‫- אני מתגעגעת אלייך, צ'ה־אוק, בתי היקרה -‬
‫נפגשנו בעבר?‬
‫אני מכיר את העיניים האלה מאיפה שהוא.‬
‫מה היה שמה של אימך האבודה?‬
‫אני רוצה‬
‫לחיות.‬
‫אני רוצה לחיות…‬
‫כדי שאוכל לראות אותך.‬
‫בתי היקרה.‬
‫- אני מתגעגעת אלייך, צ'ה־אוק, בתי היקרה -‬
‫צ'ה־אוק.‬
‫אימא.‬
‫אני גווע ברעב.‬
‫מה השעה?‬
‫נותרה לנו עוד שעה.‬
‫זה הדבר האמיתי.‬ ‫-מה זה?‬
‫קרמל?‬
‫למה משהו יקר ערך כל כך נמצא כאן?‬
‫יש כאן עוד אחד.‬
‫היי, את בסדר?‬
‫מה קרה? נפצעת? גברת יון!‬
‫מה קרה?‬
‫מה הבעיה?‬
‫אימא שלי הייתה כאן.‬
‫אימא שלך?‬
‫- אני מתגעגעת אלייך, צ'ה־אוק, בתי היקרה -‬
‫אימך הייתה כאן?‬
‫אולי היא עדיין כאן.‬
‫אני מבין מה את חושבת, אבל אנחנו במצב רע.‬
‫למה שלא…‬
‫תפעל לפי התוכנית שלך.‬
‫מעכשיו, אני אמשיך לבד.‬
‫לאן תלכי?‬
‫עכשיו שאני יודעת שאימי כאן,‬ ‫אני לא יכולה לעזוב.‬
‫אני אמצא אותה.‬
‫תקשיבי.‬
‫המקום הזה שורץ חיילים יפנים.‬
‫הם חמושים ומחפשים אותנו. וזה לא הכול.‬
‫יצור מסתורי זורע הרס.‬ ‫מה את יכולה לעשות לבד?‬
‫תקשיבי לי. למה שלא נצא מכאן להיום?‬
‫אני אמצא דרך אחרת לגלות מידע על אימא שלך.‬
‫מה תעשי אם תיתקלי ביצור שוב?‬
‫איך תילחמי בו לבדך?‬
‫ואם יקרה משהו רע…‬
‫תודה.‬
‫ואני מצטערת שאני לא יכולה‬ ‫להישאר איתך עד הסוף.‬
‫את באמת חייבת ללכת?‬
‫עשר שנים.‬
‫במשך עשר שנים חיפשתי את אימא שלי בכל מקום.‬
‫ועכשיו אני יודעת איפה היא.‬
‫אני חייבת למצוא אותה.‬
‫תישארי בחיים.‬
‫- בית אוצר הזהב -‬
‫- בית אוצר הזהב‬ ‫מאסטר ג'אנג טה־סאנג -‬
‫- החוקרת יון צ'ה־אוק -‬
‫- החוקר יון ג'אנג־וון -‬
‫- למצוא את לי אין־היוק מהאגודה הפטריוטית -‬
‫מה? לאן כולם נעלמו?‬
‫אתה.‬
‫אתה יודע מי זו צ'וי סונג־סים, לא?‬
‫איפה היא?‬
‫תענה לי!‬
‫איפה אימא שלי נמצאת?‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬