GYEONGSEONG CREATURE
Mor sagde engang:
"Man kan lave så mange forskellige former med bare en snor.
Forestil dig antallet af former,
når to mennesker mødes."
Skæbnens uforudsigelige bånd
former et nyt liv
og leder dets retning.
Af et tilsyneladende tilfældigt møde
begynder dage, epoker og rum
at bevæge sig i en bestemt retning, sagde hun.
En tiltrækning, der virker vag, men dog meget tydelig og håndgribelig.
Det trodser al planlægning.
En overvældende kraft, der slår benene væk under dig.
Det trækker i en uendelighed, indtil to mødes som en.
Hun sagde, det er skæbnens magt.
Tilgiv mig.
Jeg er forsinket.
GYEONGSEONG CREATURE MELLEM KAUSALITET OG SKÆBNE
EPISODE 4 PRÆGNING
-Hvor blev fyrværkeriet affyret fra? -Øst for Namsan, nær Ongseong Hospital.
-Ongseong Hospital? -Javel.
De må være her i nærheden.
Find dem, der affyrede fyrværkeriet!
Javel!
Herovre!
Der!
Afsted!
Hvor er Jang Tae-sang nu?
Undskyld.
Jeg troede, jeg havde ham, men…
-Hvor slap han fra dig? -På vej til Bonjeongs tredje distrikt.
Nej, jeg giver.
Nej, jeg betaler!
Hvor er vi…
-Hov. -Hvad pokker?
Du der!
Slap af.
Jeg vil have en undskyldning!
Lad os tage en omgang mere.
Passer længden på ærmer og bukser Dem?
De passer perfekt.
Jeg kan lide den dristige stil.
Er De såret?
Rickshawen?
Den venter ude bagved.
Kan du få plads til en person inde i din rickshaw?
Hvornår?
Mød mig bag skrædder Heos forretning klokken 21 i aften.
Går det an?
Jeg afleverer rickshawen, så snart jeg er færdig.
Et øjeblik.
Pas på Dem selv, hr. Jang.
Kunne det tænkes,
at Jang Tae-sang brød ind på Ongseong Hospital?
Det er sandt.
Jeg, Jang Tae-sang, besluttede at bryde ind på Ongseong Hospital
for at beskytte min butik og mit folk, selv om jeg var såret.
Jeg hører, De får nogen ud af Ongseong Hospital.
-Jeg vil hjælpe. -De kan komme alvorligt til skade.
-Lad mig hjælpe. -Jeg tager med.
Det bliver ingen hyggetur.
Min kammerat blev anholdt og kørt til hospitalet.
I kan finde Myeong-ja. Bare sæt mig af indenfor.
Myeong-ja er den eneste, jeg kan få ud derfra.
I må selv finde vej ud fra hospitalet.
Det ved jeg.
Løber du ind i problemer,
må jeg måske vende det blinde øje til.
Jeg bærer ikke nag.
Overvej det en gang til.
Planen er for farlig.
Hør her.
Jeg er Jang Tae-sang.
Japanske kugler og sværd er ligeglade med, hvem De er.
Jeg undviger dem, så bare rolig. Det er, hvad jeg siger.
Kom tilbage i live, hr. Jang.
Jeg har Deres yndlingscognac klar.
Kom så.
Jeg satte mit liv på spil, men…
Det er ikke det, vi aftalte. I sagde, Myeong-ja var her.
I sendte mig en besked. Hvad er det her?
Når De havde fundet en vej ud og sendt signalet,
ville jeg lede efter hende.
Okay, fint.
Der opstod en misforståelse.
Men hvorfor tage de børn med?
Kender I dem?
-Nej. -Hvorfor så?
Hvorfor tage nogle totalt fremmede med?
Hvad tænkte I dog på? Hvorfor?
For at redde dem.
Ellers dør de.
Lad os tale, når vi er kommet væk.
To er allerede døde.
Resten af dem larmer ikke i et stykke tid.
Okay, børn. Følg mig.
Kom.
Kom nu.
Lad os gå.
Er der sket en ulykke?
Der er ingen spor af efter indtrængende.
Børnene, der flygtede, må have gjort det.
Stå ikke bare der!
Del jer og find de børn nu! Kom så!
Javel!
Hvem er det? Hvor er Myeong-ja?
Det ved jeg ikke.
Hvem i alverden er de børn?
Det aner jeg ikke.
De var på laboratoriet.
Laboratoriet? Har de et laboratorie?
Hvem er De?
Kwon Jun-taek, Tae-sangs ven.
Han har fortalt mig om jer to.
Hvem er japaneren?
Han arbejder her.
Han ligner ikke en soldat eller en læge.
-Kan vi stole på ham? -Myeong-ja er vores prioritet.
Lad os fokusere på det.
Vi bør diskutere, hvad vi skal gøre med de børn først.
Men hvad er det for et laboratorie?
Jeg arbejdede på en ammunitionsfabrik,
før jeg blev sendt hertil.
De har givet mig indsprøjtninger hver dag.
Hvilke indsprøjtninger kan det være?
Jeg ved det ikke.
Jeg så de andre dø en efter en.
Nogle fik høj feber, før de døde.
Andre døde, mens de sov.
Hver dag hørte jeg folk skrige i smerte…
…og trygle for deres liv.
De blev ved med at trygle for deres liv.
Jeg så lignende i Manchuriet.
De udførte umenneskelige eksperimenter på folk der.
Det ser ud til, de gør det samme her.
Hvad så?
Gennemgår Myeong-ja noget lignende?
Måske.
Desto større grund til ikke at nøle.
Venter vi længere, kan der ske Myeong-ja noget.
-Men først må børnene… -De er ikke mit problem.
De er Deres hovedpine.
Vil De virkelig ignorere de børn?
Jeg har vigtigere ting at se til.
Finder jeg ikke Myeong-ja, mister jeg alt, jeg ejer, og alle, jeg holder af.
Jeg har ingen tid til at bekymre mig om fremmede, så drop det der.
Jeg risikerer ikke mit liv for dem.
Jeg skal bare finde Myeong-ja og få hende ud.
Vi kan ikke finde dem.
Måske har de allerede forladt afdelingen.
Nej, her er for stærkt bevogtet til, at de kan slippe forbi så let.
Søg mere grundigt.
De gemmer sig her et sted.
Børn er gode til gemmeleg.
Der er plads til mindst to.
Der er ikke tid. De mindste først. Dig og dig.
Og…
Hvad sker der?
Hvad skræmte dig?
Kom her.
Hvem er han?
Hvad laver han på hospitalet?
Hvem er han?
Sachimoto.
Kunstneren, I har ledt efter.
Det er ham.
Hvad er det?
En gave fra min datter.
Hun var 12, tror jeg.
Hun havde lige lært træskæring
og gav sin mor og jeg én hver.
Hvordan endte I med at blive snushaner?
Vi leder efter min kone, der forsvandt for ti år siden.
Den her.
Tegnede De den for et år siden?
Ja.
Kender De kvinden på tegningen?
Hvornår og hvor mødte De hende? Nej…
Ved De, hvor hun er nu?
Hvordan kender De hende?
Hun er min mor.
Hvad som helst.
Fortæl mig, hvad De ved om hende.
Ved De…
…hvor min mor er?
Hurtig, stille
og farlig, ikke?
Og desuden kraftfuld.
Hvor mange flere kan De skabe?
Det ved jeg ikke.
Det er det eneste succesfulde eksemplar indtil videre.
Alle de andre døde eller blev deforme.
De må øge succesraten.
Jeg vil vise Hans Majestæt det flotte resultat så hurtigt som muligt.
Vi er færdige for i dag. Før resten af fangerne op igen.
Jeg har andre ting at tage mig af. Undskyld mig.
Før dem tilbage.
Jeg beklager.
-Jeg ved det ikke. -De sagde, De tegnede den her.
Jeg tegnede den, ja.
Men hvor hun er…
…det ved jeg ikke.
Ved De det virkelig ikke?
Jeg har brugt ti år på at lede.
Mere end tre år i Manchuriet.
Da jeg så tegningen, kom jeg tilbage i håb om,
at kunstneren, ville vide, hvor hun var.
Men det gør De ikke?
-Er De sikker? -Jeg beklager dybt.
Kan du trække en rickshaw?
Jeg har gjort det et par gange.
Kom her.
Fra nu af
er du lederen.
Som mand er det dit ansvar at få børnene ud herfra. Okay?
Vi skal lege gemmeleg nu.
Lad ikke de japanske soldater finde jer.
Indtil rickshawen standser,
vær helt stille.
Kan I det?
Bliv ikke fanget, så giver jeg jer en mere i præmie.
Kan I det?
Her.
Hvad er planen?
Vi sender børnene ud.
Lad os få det gjort først,
frk. Yoon.
Hvad?
Sachimotos værelse?
Ja. Jeg hørte en lille piges skrig.
Hr. Sachimoto.
Hr. Sachimoto!
Åbn den!
Hr. Sachimoto.
Hvad er der?
Hvor er De på vej hen, hr. Sachimoto?
Hvorfor spørger De?
Nogle børn er flygtet fra laboratoriet.
Og?
Min korporal siger,
at han hørte en lille piges skrig fra Deres værelse.
Jeg ryddede bare op på mit værelse.
Må vi se i vognen?
Se lige ud og løb.
Tøv ikke.
Og stop ikke eller se dig tilbage, når du passerer porten.
Vent.
Gå med oprejst pande.
Du går bare, som om det er meningen, hører du?
Åbn portene!
Du der!
Fortæl direktør Ichiro, at gæsten fra Bonjeong er her.
Javel!
Er der andet, I vil tjekke?
Sig mig,
skal jeg informere militærpolitiet, hver gang jeg gør rent nu?
Nej. Undskyld ulejligheden, hr. Sachimoto.
PANTELÅNER
Hent straks hr. Gu.
Javel.
Og de andre børn? Hvor er de?
Du godeste. Ikke én, men to?
Kom ud.
-Sådan. -Godt klaret.
I gjorde det godt.
-Det var godt. -Dygtig pige.
Jamen dog. To mere?
Kom ud.
Gav manden dig den?
Men vandt vi virkelig?
Vandt hvad?
Gemmelegen.
Han sagde, han ville give os en dåse småkager mere,
hvis de japanske soldater ikke fandt os.
Ja. Det er rigtigt, I vandt.
Der er ingen tvivl.
I må være sultne.
Lad os finde noget mad.
-Kom så. -Kom så.
Kom denne vej.
Halspulsåren er skåret over i et hug.
Der var en teenagedreng blandt de undslupne børn.
Nej. Morderen ved, hvordan man bruger en kniv.
Se, om der var nogen josenjing blandt soldaterne på laboratoriet.
Javel. Straks.
Gæsten fra Bonjeong er ankommet.
Undskyld, at jeg lod Dem vente.
Jeg havde nogle ting at tage mig af.
Må jeg spørge, hvorfor De kommer på dette tidspunkt?
Jang Tae-sang.
Jeg tror, han er på hospitalet lige nu.
Myeong-ja ser ud til at være fængslet her,
på andet niveau af det underjordiske fængsel.
Er der også andre joseonere?
Det virker sådan.
Vi må skynde os.
Kun tre timer til daggry.
Får vi ikke Myeong-ja ud før da, bliver det svært.
Forstået.
Min vagt slutter snart.
De mistænker mig, hvis jeg ikke vender tilbage i tide.
Ja. Jeg forstår.
Hvis I når det underjordiske fængsel, så find også min lillebror.
Han hedder Oh Sang-deok, er først i 20'erne og almindelig af højde.
Der er et modermærke ved hans højre øre.
Find ham.
Okay. Vi leder efter ham.
Tak.
Jeg bør også sige farvel her.
Jeg håber, I finder det, I leder efter.
Okay. Vi bør også komme afsted.
I to bør også gå nu.
I fandt Sachimoto, men fik ikke det, I ledte efter.
Vores kontrakt er nu opfyldt, så I kan stoppe her.
Men jeg tager det her.
Vi lovede at bringe Myeong-ja tilbage.
I fandt hendes opholdssted. Det er mere end nok.
De har holdt Deres løfte.
Så vi holder også vores.
Som sagt har I holdt jeres løfte.
De har en evne til at irritere folk.
Hvorfor får De mig til at gentage mig selv?
Gør jeg det?
Jeg viser vejen.
Undgå at fare vild.
Tja… De må have hende undskyldt.
Min datter tager løfter meget alvorligt.
Jo, altså…
Pokkers!
Hvem er de mænd?
Jeg forklarer senere.
Kom nu.
Er De okay?
Hvad mener De?
Skal vi herned?
Jeg kan intet se.
Ved De, hvor den fører hen?
For guds skyld!
Der er ingen tid at spilde.
Jeg kigger mig omkring, så gå ned først.
Jeg kommer straks.
Jeg ser én på taget af afdelingen.
Bekræft.
Hold øje med dem.
Javel!
Jeg forstuvede anklen, men bare rolig.
Hvad i alverden…
Denne vej.
FOR KOREAS UAFHÆNGIGHED
Fart på!
Løb!
Slå alarm!
Vi rykker ind. Følg mig!
Javel!
Op med jer!
Du der, josenjing. Rejs dig!
Vi har en ubuden gæst.
Bevæbn jer, og gå til det underjordiske laboratorium.
Fart på!
Javel!
Undskyld, lady Maeda.
Det er aldrig sket før.
Jeg beklager ulejligheden.
Dem, der anser sig for at være fejlfri,
bliver lettere uopmærksomme.
Under alle omstændigheder må De beskytter det, jeg har betroet Dem.
Indtil barnet er født, hun må ikke komme til skade
eller blive dræbt.
Men det ved De sikkert allerede.
Ja, lady Maeda.
Jeg tager mig straks af det.
Åbn den.
Kom ud.
Kom ud nu!
Slæb hende ud.
Nej!
Jeg vil ikke dø!
Slå mig ikke ihjel!
Giv slip! Slip mig!
Slå mig ikke ihjel! Jeg beder jer!
Hvad bliver der af os nu?
Skån mig!
Slå mig ikke ihjel!
Hjælp!
Jeg beder jer! Jeg er med barn.
Skån barnet!
Slap af, hvis du vil leve.
Ti stille, og lav ikke ballade.
Så er du i sikkerhed, i det mindste indtil dit barn er født.
Var det de nederste etager?
Er den ubudne gæst allerede nået så langt ned?
Det tror jeg ikke.
Overvåg og bevogt alle veje, der fører til det underjordiske laboratorium.
Enhver udenforstående, der har set det underjordiske laboratorium,
må ikke forlade stedet i live.
Forstået?
Javel!
De må have fundet ud af, at vi er her.
Hvad var det for skud?
Uanset hvad tror jeg ikke, vi kan bruge brandtrappen længere.
Hvad gør vi så nu?
Sachimoto viste mig en anden vej.
Her.
Den fører til vaskerummet i kælderen.
Den sender normalt operationskitler
fra laboratoriet til vaskerummet,
men er bred nok til, at en person kan passere.
Hvor er pauserummet?
Lige derovre.
Ryd op. Hurtigt.
Er du okay?
Hurtigt.
-Til de andre etager! -Javel!
Kom så!
Slå alarm! Tag jer nu sammen!
Javel!
Kom nu.
Vi må skynde os.
Der er en soldat på vej. Kom nu.
-Jeg er ikke såret. Jeg har det fint. -Kom du til skade?
Jeg er okay.
Er De okay?
Rør jer ikke!
Aflever!
Beskidte josenjing!
Chae-ok!
Hjælp mig!
Den tingest. Det væsen…
Det er på vej herop!
De er dristig i Deres tilstand.
Dristig?
Nærmere tapper.
Jeg var ikke overmodig, bare sikker på, at jeg kunne vinde.
Jeg tror, Deres ven er flygtet allerede.
Vi blev enige om at dele os, da vi kom ind.
Går det?
Helt fint.
Lad os finde Myeong-ja.
Vi bør dele os.
Jang, tjek det underjordiske fængsel på niveau to.
-Jeg tager kælderen på niveau tre. -Jeg gør det.
Kan du ikke se, at han er såret?
-Bliv her og hjælp ham. -Far.
Gør, som jeg siger. På den måde kan vi alle bevæge os frit.
Lad os mødes om en time.
Vent ikke på mig. Du ved, hvad du skal.
Vær forsigtig.
Gå med ham. Jeg klarer mig.
Det er går fint.
Følg mig.
Jeg hørte en del skud tidligere.
Tror du ikke, der foregår noget herinde?
Bliv her.
Tekster af: Anja Molin