Ти заслуговуєш на те, що зараз буде, Еммо.
- Ти дізнався моє справжнє імя. - Я знаю твоє імя.
Знаю, що граєш на скрипці
і сьогодні помреш.
Чекай! Дивися, дим.
По той бік пожежа й твоя ядерна зброя.
Рвоне ця штука - і все, кінець.
Я дуже хочу тебе вбити, проте ми потрібні одне одному.
На жаль, треба двоє, щоб вибратися, або обоє помремо.
- Як хочеш вибиратися? - Через той отвір.
Потрібне риштування.
Щоб ви заарештували мене, як опинимося на поверхні?
Підемо кожен своєю дорогою. Битимемось іншим разом.
Я тобі довіряв, і отримав ніж у спину.
Що ж, чорт, я... Хіба в тебе є вибір?
Борони тебе Боже, якщо граєш в ігри.
Враховуючи нашу ситуацію, я прийму від Бога будь-яку допомогу.
ПОПАНДОС
Ру, посадіть його: розташуйте тіло
під кутом 45 градусів, а руку з боку рани - над головою.
Паморочиться.
Зазвичай тобі не йметься, тож це для тебе новий досвід.
Але треба підняти руку. Поклади її над головою, друже.
- Треба його перенести. - Ні.
У такому стані він це не переживе.
Коли Ру надує легені, він зможе рухатися сам.
Тоді робіть це.
Тут усе вибухне.
- Емма? - Мабуть, застрягла десь після вибуху.
- Агов. - Що?
Допоможи знайти її.
Вона дбатиме про тебе.
Я пошукаю Емму. Роби, що потрібно. Швидко.
Гаразд.
Боже, не в той день я накачалася.
Ніби знову на обрізанні мого племінника.
Що нового?
Температура висока.
До вибуху, мабуть, 15 хвилин.
Чорт забирай.
У підвалі всюди завали. Я не можу пройти в східне крило.
Там можуть бути люди Боро.
В одному з реакторів стався вибух,
тож охорони немає.
Уряду знадобляться години, щоб оцінити ризик
і прислати війська.
Тож я в безпеці.
Часу мало, Люку.
Щонайбільше 15 хвилин.
Хоч це й важко,
обєктивно оцініть, які шанси, що Емма ще жива.
Навіщо?
Ви троє в смертельній небезпеці.
- Якщо немає вагомої причини... - 50 на 50.
Я кажу, оцініть обєктивно.
Виходячи із сили вибуху й пошкоджень, які я бачив,
десь 10%.
Але це моя доня.
Вона не в тім’я бита.
Вибух був під землею.
- Наземні поверхи цілі, так? - Так, переважно.
Можуть бути повітряні кишені.
Якщо Емма в одній із них, має шанс вибратися.
Високі вікна, вентиляційні канали -
вам треба шукати саме це, пане.
Якщо Емма жива,
знайдете її там.
Чотирнадцять хвилин.
Люку, я даю вам 12,
після цього наказую повертатися.
Дот, я поважаю вас,
але ви з глузду зїхали,
якщо думаєте, що я піду без своєї дитини.
Здається, застряг.
Ану. Штовхай.
За весь час, який Фінн проводив із тобою,
не навчив тебе тренуватися?
Я постраждав від вибуху.
Звісно, Фінн тренувався зі мною.
Він читав мені Сунь-цзи, познайомив із «Роллінг Стоунз».
Кумедно:
він дивиться на мене, як на страву, яку не терпить,
та саме він зробив мене таким.
Еммо!
Шланг дезінфіковано.
Тепер стерилізуйте ділянку між четвертим і пятим ребром
на грудині з боку рани.
- Нащо? - Зробите тут розріз.
Пішов ти.
Ру, ви маєте злити рідину з його легень.
Ви не казали, що мушу різати.
А для чого шланг?
Я думала, він просто подує,
і рідина вилетить із його грудей.
А банка із сечею?
Не знаю. Ви дивний тип. Я просто погодилася.
Чорт забирай, офіцере Рассел, дістаньте тактичний ніж і виконуйте.
У мене немає такого ножа.
Є лише складний кишеньковий ніж від Роя Роджерса.
Де спорядження?
По-перше, зі мною завжди татів ніж.
По-друге, це не моя провина.
Тактичний ніж був у машині, яку я підірвала.
Мабуть, формально це моя провина.
Елдоне.
Боже мій.
Він без свідомості. Пульс ниткоподібний.
Ру, треба різати, інакше за кілька хвилин він помре.
Еммо!
Еммо. Ти мене чуєш?
Підіймай ногами.
- Не вказуй мені. - Ну то надривай спину.
Що це?
Еммо?
Це код Морзе.
Так. З Боро.
Слава Богу.
Вона жива.
Час іде.
Люку, можете витягти Емму й знешкодити Боро?
Не знаю.
Ми заліземо у вентиляцію.
Є 10 хвилин.
Покваптеся!
- Це Фінн Госс? - Так.
- Що він сказав? - Щоб ти замовк і працював.
Нумо.
Три, чотири, пять.
- Я знайшла місце. - Добре.
Візьміть стерилізований ніж, зробіть розріз.
РОЙ РОДЖЕРС І ТРИГГЕР
Ви плачете?
Мені страшно втратити ще одного.
Ру, ми не впевнені, що вже когось втратили.
Говорите не про Емму, так?
Ру, чому ви носите із собою татів ніж?
Я не хотіла, щоб так вийшло.
Казав, що то ліки й що їх не можна чіпати,
але прийшли копи.
Вони спитали, де тато тримав наркотики, які продавав?
Мені було сім.
Я не витримаю, якщо втрачу ще одного й це буде через мене.
Знаєте, що я думаю?
Ви боїтеся втратити Елдона, якого любите,
як любили свого батька,
і не хочете знову нести відповідальність.
Тато сів у вязницю не через вас.
Ви були дитиною.
І Елдон не помре через вас.
Вам не сім.
Ви смілива й здібна жінка.
І ви не підведете свого друга.
Тепер зробіть розріз.
Гаразд, розріз зроблено.
Ви молодець, доку!
Це був якийсь фокус Зигмунда Фрейда!
Люку, що там?
На вентиляційній трубі металева кришка. Хочу зняти.
- Вісім хвилин. - Максимум.
З усією повагою: налягайте, пане.
Хоч що він робить, він не встигне.
Він не піде без мене.
Вибач, що не довіряю йому так, як ти.
Він самотужки зруйнував моє життя.
Принеси ту коробку.
Знаєш, а ти плаксива сучка.
Перепрошую?
«Фінн Госс зробив мене таким.
Фінн зруйнував моє життя».
Може, ти опинився тут через якісь свої рішення?
Згадаймо.
Убити мого батька - його вибір.
Відправити в інтернат, далеко від усього знайомого, -
його вибір.
Знищити роботу мого життя - його вибір.
- Фінн Госс... - Проблема не у Фінні Госсі!
Боро Полонья прийняв мільйони рішень, через які застряг тут із ядеркою.
Візьми на себе відповідальність.
Не звинувачуй його у всіх своїх помилках.
Ого, це дуже хороша порада.
Я радий, що тебе так вразила власна мудрість.
Забираймося звідси, поки нас не рознесло.
Так.
Дихання досі поверхове.
- Краще не стає. - Стане.
Рідина витікає, підвищується негативний тиск.
Легеня надується.
Як я про це дізнаюся?
Привіт, Ру.
Як справи?
У мене величезний шланг.
Сказав ти лікарю.
Треба йти. Скоро тут усе злетить у повітря.
Тримай слово.
Відпусти, або я тебе скину.
Гаразд.
Спирайся на мене.
- Ти мене чуєш? - Ми йдемо.
Швидше. У вас пять хвилин.
Бачиш її, Люку?
Ні, але чую, як вона наближається.
- Даніель. - Він знає моє справжнє імя.
Може, і ти скажеш своє, Фінне.
Усе одно дізнаюся, як виберуся.
Коли виберешся, тебе заарештують.
До речі, ми домовилися
піти кожен своєю дорогою, битися іншим разом.
Люку, є наказ.
Полонья не має вилізти з вентиляції.
Добре. Іди сюди.
- Чорт, не дістаю. - Я можу. Я вищий.
- Вона перша. - Лишиш мене тут.
Я тебе не покину. Даю слово.
Ви не порушите прямий наказ.
Підніми її, потім полізеш.
Час іде, Бенґале! За кілька хвилин ви помрете.
За три хвилини.
Ну ж бо, Еммо.
Тримаю.
Слава Богу.
- Твоя голова. - Він дав мені трубою.
Усе гаразд.
Фінне, забери мене звідси.
За пару хвилин усе, над чим ти працював, розсиплеться.
І ти ніколи нам не пробачиш,
не перестанеш переслідувати.
Твоєю новою місією буде помста.
- Ти дав слово. Допоможи! - Вибач.
- Не дозволю її переслідувати. - Ти не можеш так.
Я був для тебе як син!
Ти був як син,
але вона моя дочка.
- Прощавай, Бенґале. - Ні!
Температура досягла критичної маси.
Люку, тікай.
Ти не можеш так зі мною вчинити, Фінне!
Директорко, ядерка вибухнула, будівля її стримала.
Ціль знешкоджено.
Весь персонал ЦРУ живий, усіх знайдено.
Місію виконано. Це все, і крапка.
Оце так!
Ви щойно знешкодили могутнього терориста. Вітаю.
Ми всі. Це була групова робота.
Молодець, докторе.
Ру надіслала координати. Гвинтокрил буде за 12 хв.
Добре. Як твоя голова?
Уже краще.
Як твоя? Там, певно, легко не було.
Ні.
Тату...
я звинувачувала тебе в багатьох речах, які вже давно
не твоя провина.
Гадаю, я відмовлялася взяти на себе свою частину відповідальності.
Навряд чи було приємно.
Це несправедливо. Вибач.
І ти мені.
Бо багато в чому винен.
Ні, серйозно. Я не маю лізти у твої справи.
Не маю втручатися. Це неправильно.
Як це називається? Батько-вертольотчик?
Вертоліт.
Що ж, коли я хвилююся про тебе,
то перетворююся на гвинтокрил «Апачі».
Але знаєш,
я це роблю, бо дуже тебе люблю.
Знаю,
це погане виправдання.
Є ще дещо, у чому мушу зізнатися.
Фраза «це все, і крапка»?
- Так? - Я взяв її з фільму «Скинь маму з поїзда».
Я так і знала.
Обожнюю Денні де Віто.
Він такий крихітний.
Що хочеться покласти в кишеню.
Баррі.
Надійшло повідомлення з АНБ. Мене не переводитимуть.
Я лишаюся.
Це неймовірно.
Розкажеш, як так сталося?
Хто знає?
Урядова бюрократія.
Я знаю. Я бачила, як ти бігав і дзвонив.
Що ти для мене зробив, Баррі Путт?
Лише віддав книжку.
Комікс «Дивовижна Людина-павук» No 298 -
першу роботу Тодда Макфарлейна.
- «Не хвилюйся, радій». - Це Боббі Макферрін.
Добре.
Краса витвору Тодда Макфарлейна недооцінена.
Щойно я його побачив, то зрозумів,
що він особливий.
Штаб відповів.
На злітно-посадковій смузі стоїть швидка, хірург чекає.
Мені не потрібна швидка. Вези ти.
Не сперечайся з лікаркою Ру.
Каже сісти у швидку - сідай.
- Не вказуй нам, що робити, принцесо. - Я погоджуюся.
Усе одно. Я тримаю банку із сечею,
тож не смерди.
Ти не можеш і далі вдавати.
- Удавати що? - Що ненавидиш мене.
Хоч і під кайфом, ти сказала мені дещо дуже приємне.
- І ми знаємо, що це означає. - Що дам у піпку?
Ні. Що якійсь частинці тебе я подобаюся, а отже, ми друзі.
Добре. Але не будемо робити одна одній зачіски,
знімати тіктоки про те, які ми друзі. Ясно?
Ясно.
Якщо відверто:
я рада, що ти не підірвалася.
Приймається.
Знаєш, він мав рацію.
Багато років тому я ставився до нього не як до свого сина,
але як до дитини, про яку дбав,
і я не можу позбутися думки,
що мав зробити більше,
щоб він не пішов цим шляхом.
Боро - доросла людина.
За все, що сталося в його житті,
відповідає він.
Твоя правда.
Він мусив умерти.
Балачок було небагато,
трохи тут, трохи там.
Тіна слідкувала.
Усе вказує на одне:
«Лапе Па Ланмо» накивало пятами.
Вони повністю розєднані й більше не становлять загрози.
Це чудово, директорко.
Та я переглядала звіт про операцію
і не зовсім розумію дещо.
- Так? - У Сардовії ви були в скрутному становищі.
Застрягли під землею в радіоактивному пеклі
із соціопатичним убивцею
і купою предметів, які були б гарною імпровізованою зброєю.
Інстинкти виживання могли б узяти гору,
і ви з Боро улаштували б різанину,
а ваш упертий батько не покинув би вас шукати й теж, певно,
загинув би від вибуху.
Але в якийсь момент
ви з Боро, попри все,
обєднали зусилля, щоб спробувати втекти.
Мені цікаво:
як це сталося?
Гадаю, я його переконала.
Гаразд, і як ви це зробили?
Поговорила з ним.
Зрозуміло.
Дивно. Це не схоже на імпульсивного норовливого офіцера,
якого ми недавно витягали з Гаяни.
Сподіваюся, нове мислення
допоможе на новому місці служби.
На новому місці?
Я отримала звіти про прогрес від старшого офіцера, і він уважає,
що ви цілком можете працювати самі.
- Як і я. - Тату.
Слухай, я б хотів, щоб ти була бібліотекаркою, але...
якщо хочеш продовжувати,
скажу чесно:
я тобі вже не потрібен.
- Потрібен. - Ні.
Директорко, мені приємно. Та насправді -
не думала, що скажу це, -
я чимало навчилася, працюючи з татом.
Як він керує командою,
як зберігає спокій,
як перерізає горло вертикально, щоб кров швидше стікала.
Я хочу бути в його команді.
Не вийде, люба.
Я іду на пенсію.
Документи подали повторно.
Це твоя мама.
Перепрошую.
Таллі. Так приємно чути твій голос.
Саме так.
Що ти зробила?!
КІЛЬКА МІСЯЦІВ ПО ТОМУ
Усе. Нічого не видно.
Прищ у день весілля.
Мабуть, нерви.
Маєш чудовий вигляд, бабусю. Так?
Дуже гарна.
- Солоденька. Ти схожа на принцесу. - Дякую.
Так, мамо, ти прекрасна.
Стук-стук.
Не можна бачити наречену до весілля.
Але я бачив наречену вже мільйон разів.
Та ніколи такою.
Таллі, ти неймовірна.
У мене прищ.
А в мене - передбачення, що це буде найкращий день у моєму житті.
Я тут, щоб сказати вам, дівки, що хлопці йдуть до церкви,
тож скоро побачимося.
Не спізнюйтеся, бо ми будемо там у повному параді.
Як парадний вхід.
- Гаразд. - Добре. Побачимося там.
- Мамо, усе гаразд? - Так.
Звісно.
Агов. Приніс крем для взуття.
Колір - «Північ». Не плутати з Опівнічником,
ворогом Місячного лицаря з «Марвел».
Чудово. Дуже дякую.
Хлопці, ви не повірите. Я не вірю.
Говорив з національною мережею хімчисток.
Технологія в ПоРяд може відстежувати речі.
Хочуть купити компанію за 4,8 млн.
Доларів? За ПідРяд?
ПоРяд. Так. Кожен отримає
у вісім разів більше, ніж вклав.
Стривай, я щойно заробив 70 штук?
А точніше, 70 432,18.
Неймовірно!
- Вітаю! - Ти мільйонер!
Знаєш, твій дядько поклав око
на справжню клітку для могваїв із «Гремлінів».
Обговорімо цю чудову новину завтра.
У мами такий день. Не хочу перетягувати увагу.
Так.
Ні, ми б так не вчинили.
Привіт усім.
- Привіт, Люку. - Привіт.
Прийшов з миром.
Я хотів побажати всім вам чудового дня
і приніс квіти для нареченої.
Люку, це дуже мило. Дякую.
- Вітаю, Донні. - Дякую.
Зі свого досвіду скажу:
шлюб із Таллі буде найкращим періодом життя.
- Так. - Радий, що знайшла гарного хлопця.
Я ціную це, Люку.
Ми засмутилися, коли отримали твою відповідь «не прийду».
Гостей небагато, місця вдосталь навіть для такого здорованя.
Дякую, але це ваш день.
Гаразд. Якщо передумаєш,
то святкуємо в Луїджі. Будемо тобі раді.
- Нам треба йти. - Дякую.
- Дякую, Люку. - Прошу.
Молодець. Пишаюся тобою.
Дякую.
До зустрічі.
Я теж тобою пишаюся.
Ти добре тримаєшся.
Усередині я мертвий.
Я так і думав.
Мені дуже шкода, друже.
Люку.
Усе гаразд?
Так, усе добре.
Ти прекрасна.
Твоя краса мов фокус, який щоразу мене дивує.
Який ти любязний.
Я приніс тобі квіти.
Ромашки.
Мої улюблені.
Вибрав найкращі.
Слухай, я хотів зайти
і сказати те, що, мабуть, казав мільйон разів.
Мені дуже шкода, що ти через мене страждала.
Відтоді, як ми познайомилися,
я лише хотів, щоб ти була щаслива.
Я радий, що цей день настав.
Дякую, Люку.
- З тобою все буде добре? - Так, усе буде добре.
Розслаблюся, випю пива з Наполеоном,
Томасом Дьюї, «Баффало Біллз» та іншими великими невдахами історії.
Дякую, що ти такий, який є.
- Гадаю, це все, і крапка. - Ти так думаєш?
- Як ти міг її знову образити? - Образити?
Я хочу вчинити розумно.
Ти поводишся тупо.
Вона була пяна й зла, коли робила пропозицію.
Може, вона його любить, але не кохає.
Ні, ти не розумієш.
Я бачила, як мама видушила посмішку
у відповідь на черговий тупий жарт Донні.
Через дві хвилини ти змусив її засвітитися в найсумніший день її життя.
Вона досі закохана у твою дурну австрійську дупу.
Ніхто не смішить і не радує її так, як ти.
І не завдає такого болю.
Лише через роботу, з якою вже покінчено.
Донні має відступити. Їм не судилося бути разом.
Не варто було їх зводити. Гаразд? Вибач.
Я обісралася.
Слідкуй за словами.
Дозволиш цьому статися?
Побачимося завтра.
Прокинешся і зрозумієш, що пролетів.
Люблю тебе.
Чорт.
РИМО-КАТОЛИЦЬКА ЦЕРКВА СВ. ЙОСИФА
- Привіт. - Привіт.
Чудово. Я сподівався побачити, як ти сьогодні гратимеш.
Так. Я давно не грала перед публікою, але мама попросила.
Гадаю, ти всіх вразиш.
Аби звучала добре. Ця не від Кармаліні.
Так. Дякую, що повернула мені ту скрипку.
Мені вдалося її продати й отримати невеликий прибуток.
- Ого. - Так.
Так, було б неправильно її залишити.
Дивно, що це та церква,
у якій ми збиралися одружитися.
Точно що дивно.
Зустрічаєшся з кимось?
- Ні, я сама-самісінька. - Так.
А ти? Досі з дівчиною, що грає в дартс на газоні?
Бернадетт. І ми грали крикет.
Ні, ми розійшлися.
Мені прикро це чути.
Усе добре. Так буває.
- Так, буває. - Так.
Мені треба...
- Рада тебе бачити. - Так. Навзаєм, Ем.
Усе одно щось відбувається.
Думала, можу піти, та розмов між типами
з «Лапе Па Ланмо» побільшало.
Справді? Яких це розмов?
Досі ламаю шифр.
Може, солдати низького рангу
шукають майно Боро, яке ще не конфіскували.
Маю каталогізувати їх.
- Коли закінчу, поїду до церкви. - Гаразд.
Але поквапся, бо весілля ось-ось почнеться.
Станеш Бетменом, якщо пропустиш.
Крістіаном за-Бейлом, розумієш?
Християнкою, що забила на церкву.
Я індуска, а цей жарт наштовхує мене на думку, що богів немає.
До зустрічі.
Це недобре.
Я не знаю. Не хочу, щоб мене знову закрили.
Шоне, ми пять тижнів сиділи за контрабанду ящірки.
Через того гада і його помагача.
- Але воно того не варте. - Дурня.
Покладемо диктофон під сидіння,
спіймаємо його на гарячому. Ламай клятий замок.
Я тебе прикрию.
Люку.
- Чому ти тут? - Виправляю помилку, яку зробив дуже давно.
Я кохаю тебе, Талула.
Але я брехав тобі роками, і просто хочу, щоб ти дізналася правду.
А якщо після цього
усе одно вирішиш вийти за Донні, хай буде так. Я просто відступлю.
Оце сміливець.
Ти зявився за кілька хвилин до мого весілля з великим гівножестом,
щоб нарешті сказати мені правду?
Я зекономлю твій час.
Жодні твої слова
не змінять моє рішення і не переконають у тому, що ти...
Я був шпигуном ЦРУ ще до того, як ми зустрілися.
Я ніколи не продавав спорттовари. Це брехня.
Мене не було поруч, бо був на завданнях за кордоном,
знищував злочинців і вбивць.
Я це приховував,
бо хотів захистити тебе й родину.
Але тепер із цим покінчено назавжди.
Зараз покажу.
Ця медаль - Національна відзнака за видатні заслуги.
Таку не знайти в пачці з паличками.
Тому прошу,
не виходь за Донні.
ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Чорт.
Баррі!
Голосова пошта!
Чекай! У мене є ідея.
ПОПАН...
Знаю, це важко переварити й сприйняти за правду.
Можна дещо показати?
Це запис із камер з рейду в Мозамбіку, коли пропустив хрещення племінниці.
- Памятаєш? - Так.
Хочу попередити:
сцени дуже криваві й жорстокі.
Я вбив купу людей.
- Що? - Так.
Але вони гівнюки.
- Що? - Повір, я кохав тебе кожен божий день.
І я обіцяю тобі...
Лягай!
Автобомба.
Не вставай. Я заберу дітей.
Зберігайте спокій.
Я приведу твого тата. Він там із мамою.
Що?
Еммо, чому в тебе пістолет?
Лежати!
Уперед, розказуйте, що ви про це думаєте.
Добре.
Мені не варто було йти на пенсію і кидати друзів.
І я помилявся щодо тебе, Елдоне. Ти був би чудовим зятем.
Хочу, щоб ти одружився з Еммою і запліднив її моїми онуками.
Добре. Гарний початок. Ру, прошу.
Я ще ніколи не цілувала дівчину,
але ти була б терплячим учителем.
Народ! Їдьте до церкви!
Не можу говорити.
Ні, вибачте.
Зараз не можу.
Я передзвоню пізніше.
Зараз зайнята.
Усе під контролем.
Уже безпечно.
Мамо.
Боро?
Памятаєш цю гармонь?
Ти подарував її, коли ще любив мене.
Як ти нас знайшов?
Плетене кільце твоєї доньки?
Я шукав імя Емма
в оголошеннях про заручини.
Накачаний «Ред Буллом» малий знайшов його у «Вестчестер Газетт».
Лише заручини не Емми,
а її матері.
Емма Бруннер була дружкою нареченої.
Коли дізнався імя, знайшов тата.
Люка Бруннера.
Продавця спорттоварів.
За це не шкода двох днів під завалами: стільки мене відкопували.
Навіть отруїтися радіацією.
Я вижив завдяки щурячій крові й ненависті.
Усе гаразд, Таллі.
Він хоче не тебе.
А мене.
Це не зовсім так.
Я планував підірвати її після весілля
і вбити решту родини, коли вони бігтимуть до її автомобіля.
Але ви любите руйнувати мої плани. Обоє.
Це я зрадив тебе, тож відпусти її і вбий мене.
Покінчимо із цим.
Що скажеш, Бенґале?
Не називай мене так!
Не вдавай, що тобі не байдуже!
Поглянь, що ти зробив.
Хочеш скінчити це?
Є лише один спосіб.
Який буде справедливим.
Ви двоє, брехуни!
Лицем одне до одного.
Візьміть зброю і прицільтеся в голови одне одного.
Татко й донька вистрілять разом.
Ні, не робіть цього!
Зробите це, і вона виживе.
Якщо ні - помре.
Мамо, це ми винні.
Люба.
Ні.
Я люблю тебе, сонце.
Люблю тебе.
Ні!
Таллі, ти кохання мого життя.
За все, що ти зі мною пройшла,
заслуговуєш на медаль.
Чуєш мене, Таллі?
Медаль.
Поцілила.
Це штаб. Алло?
Вас усіх викрили.
Ваші ідентичності під загрозою.
Офіцер подасть фургон менш ніж за 20 секунд.
Усі у фургон, негайно!
- Заберімо Тіну! - Баррі, нас викрили.
Тіна не хоче, щоб ти помер. Завалюйся в машину.
- Ну ж бо. Поїхали. - Ми сіли.
То ви всі із ЦРУ?
Ні, лише я.
І Люк.
І Емма.
- І я. - Ру пята, пані Бі.
Розказуй, босе. Наскільки це погано?
Боро був міжнародним терористом і хотів особисто помститися Еммі й мені.
Він виявив, хто ми насправді, хтозна-коли.
Міг продати відомості про нас купі тварюк, з якими ми мали справу.
Я просто хочу додому.
- Не можна. - Що?
До наших будинків, банківських рахунків, усіх активів
і наближатися не можна.
Мабуть, сотні терористів...
- Торговців людьми. - Наркоторговців.
Справжніх убивць.
Стежать за нами по всьому світу,
чекаючи в засідці.
Нас повністю викрили.
Ніде не безпечно.
То що тепер робити?
Не знаю.
Це справжній попандос.
Переклад субтитрів: Троцька Ольга