Du förtjänar det som ska hända, Emma.
- Du listade ut mitt namn. - Jag vet ditt förnamn.
Jag vet att du spelar fiol.
Jag vet att du dör idag.
Vänta! Titta, rök.
Det brinner på andra sidan och din bomb ligger där.
När den exploderar är allt över.
Jag vill gärna döda dig, men vi behöver varandra.
Det krävs två för att komma ut, annars dör vi båda.
- Vad är din utväg? - Den där ventilen.
Vi måste bygga en ställning.
Så att du kan gripa mig när vi har kommit ut?
När vi kommer ut går vi skilda vägar och lever vidare.
Jag litade på dig en gång, och du svek mig.
Fan, jag... Vad har du för alternativ?
Gud hjälpe dig om du spelar spel.
Med tanke på vår situation
tar jag all hjälp Gud erbjuder.
Okej, få upp honom i sittande position.
I 45 graders vinkel, med armen ovanför huvudet.
Jag är yr.
Du brukar mest vara kåt, så det här är en ny upplevelse för dig.
Okej, vi måste få upp armen. Håll den ovanför huvudet.
- Vi måste flytta honom nu. - Nej.
Att flytta honom kan döda honom.
När Roo har blåst upp lungan kan han gå själv.
Få det gjort. Stället kommer att sprängas.
- Emma? - Hon sitter nog fast efter explosionen.
- Du. - Vad?
- Hjälp honom hitta henne. - Nej, hon ska ta hand om dig.
Jag letar efter Emma. Hjälp honom snabbt.
Okej.
Jag valde fel dag att bli hög. Precis som vid min brorsons omskärelse.
Uppdatering.
Temperaturen är hög. Det är 15 minuter till detonation.
Fasen.
Källaren har kollapsat.
- Jag hittar ingen väg in. - Lugn, Luke.
- Boros män kan vara var som helst. - En av reaktorerna exploderade.
Vakterna är borta.
Det skulle ta timmar för regeringen att göra en bedömning
och skicka in trupper, så jag är säker just nu.
Du har inte timmar.
Du har 15 minuter.
Det är svårt, men jag behöver en ärlig bedömning av Emmas odds.
- Varför? - Du och två agenter är i stor fara.
- Om det inte finns skäl... - Fifty-fifty.
En ärlig bedömning, sa jag.
Baserat på explosionens kraft och skadorna jag såg...
Kanske 10 %.
- Men det är min dotter. - Min brorsdotter är tuff.
Smällen skedde under jorden. Våningarna ovan mark är intakta.
- Eller hur? - Ja, de flesta.
Så det kan finnas luftfickor.
Emma har en chans om hon tar sig upp.
Höga fönster, ventilationstrummor... Leta efter det, sir.
Om Emma överlevde smällen hittar du henne där.
Fjorton minuter.
Luke, jag ger dig 12.
Sen är dina order att avbryta.
Dot, jag respekterar dig,
men du måste vara helt jävla galen om du tror att jag sticker utan mitt barn.
Den sitter fast.
Kom igen. Tryck.
All tid som Finn tillbringade med dig som barn...
- Lärde han dig aldrig att träna? - Jag blev skadad i explosionen.
Det är klart att Finn tränade med mig.
Han läste Sun Tzu för mig, introducerade mig för Rolling Stones...
Det är lustigt.
Han tittar på mig som en maträtt han avskyr,
men det var han som valde ingredienserna.
Emma!
- Slangen är rengjord. - Bra.
Sterilisera området mellan fjärde och femte revbenet på den skadade sidan.
- Varför? - Det är där du ska göra snittet.
Fan ta dig.
- Du måste tömma lungan på vätska. - Du sa inte att jag måste skära upp honom.
Slangen, då?
Jag trodde att han skulle blåsa i den så att grejer flög ut ur bröstet.
Och burken med urin?
Jag vet inte. Du är konstig, jag hängde bara med.
För helvete, agent Russell. Ta din taktiska kniv och gör ditt jobb.
Jag har inte min taktiska kniv. Jag har bara min Roy Rogers-fickkniv.
- Var är din utrustning? - Jag har alltid pappas kniv på mig.
Och det är inte mitt fel. Min kniv var i fordonet jag sprängde.
Jag antar att det var mitt fel.
Aldon.
Herregud.
Han är helt borta. Pulsen är svag.
Lyssna, Roo. Skär upp honom, annars är han snart död.
Emma!
Emma, hör du mig?
Lyft med benen.
- Säg inte hur jag ska lyfta. - Sabba ryggen, då.
Vad är det?
EMMA?
Det är morsekod.
JA. MED BORO.
Tack och lov.
Hon lever.
Klockan tickar.
- Luke, kan du få ut Emma och avsluta Boro? - Jag vet inte.
VI KLÄTTRAR GENOM VENTIL.
BARA 10 MINUTER.
SKYNDA ER!
- Är det Finn Hoss? - Ja.
- Vad sa han? - Att du borde hålla käften och jobba.
Kom igen.
...tre, fyra, fem.
- Jag har hittat det. - Bra.
Ta den steriliserade kniven och gör ett snitt på 2,5 cm.
Gråter du?
Jag är rädd. Jag kan inte förlora en till.
Vi vet inte om vi har förlorat nån än.
Du pratar inte om Emma, va?
Roo.
Varför bär du med dig din pappas fickkniv?
Jag trodde inte han skulle åka fast.
Han sa att jag inte fick röra hans medicin,
men de var poliser.
Och polisen frågade var din pappa hade vadå?
Drogerna han sålde?
Jag var sju.
Jag kan inte förlora en till på grund av mig.
Vet du vad jag tror?
Du är rädd att förlora Aldon, en man som du älskar.
Precis som du älskade din pappa.
Och du vill inte vara ansvarig igen.
Din pappa åkte inte in på grund av dig. Du var ett barn.
Och Aldon kommer inte dö på grund av dig.
Du är inte sju. Du är en modig och kapabel kvinna.
Och du kommer inte att svika din vän.
Gör snittet nu.
Okej.
Snittet är gjort.
Bra jobbat! Det var riktiga Sigmund Freud-grejer!
Luke, hur går det?
Det är en ventil med metallock. Jag försöker ta bort det.
Åtta minuter kvar.
Max. Med all respekt, du måste göra en Hulken.
- Han kommer inte hinna. - Han ger sig inte förrän jag är ute.
Ursäkta om jag inte har samma förtroende för honom.
- Han förstörde mitt liv. - Hämta den där lådan bara.
- Du är en gnällig liten bitch, vet du det? - Ursäkta?
"Finn Hoss valde ingredienserna. Finn Hoss förstörde mitt liv."
Tror du inte att några av dina val fick dig att hamna här?
Få se.
Att mörda min far? Hans val.
Att skicka mig till en skola, bort från allt jag kände till?
Hans val.
Att förstöra mitt livsverk? Hans val!
- Finn Hoss... - Finn Hoss är inte ditt problem!
Boro Polonia har fattat miljontals beslut som fick honom att fastna i en källare.
För guds skull, ta lite ansvar. Sluta skylla alla dina misstag på honom.
Det är ett riktigt bra råd.
Fint att du är så imponerad av din egen visdom.
Nu sticker vi innan vi sprängs i luften.
Ja.
Andningen är ytlig.
- Han blir inte bättre. - Jo då.
När pleurahålan töms på vätska ökar undertrycket och lungan blåses upp.
Hur vet jag när det händer?
Hej, Roo.
Läget?
- Det sticker ut en stor slang ur mig. - Som du sa till din läkare.
Vi måste dra. Stället kommer att smälla.
Bäst att du håller ditt ord.
Släpp, annars sparkar jag bort dig.
Okej.
Lägg tyngden på mig.
- Hör du mig? - Vi kommer.
Skynda er. Ni har fem minuter.
- Ser du henne, Luke? - Nej. Men jag hör henne närma sig.
- Danielle. - Det är okej, han kan mitt namn.
Du kan lika gärna avslöja ditt, Finn. Jag kommer ändå få reda på det.
- Du kommer att bli gripen. - Vi utlyste vapenvila.
Vi skulle gå skilda vägar och leva vidare.
Du har dina order.
Polonia får inte lämna ventilen.
Okej, kom.
Fan, jag når inte.
- Jag är längre. - Nej, hon först.
- Då lämnar ni mig. - Nej, du har mitt ord.
Du får inte vägra en order.
Lyft upp henne, sen tar vi dig.
Ni har ont om tid, Bengal. Om några minuter dör ni.
Om exakt tre minuter.
Kom igen, Emma.
Jag har den.
Tack gode gud.
- Ditt huvud. - Han slog mig med ett rör.
- Det är lugnt. Jag mår bra. - Kom igen, Finn. Få ut mig härifrån.
Strax kommer allt du har jobbat för att bli till stoft.
Du kommer aldrig att förlåta oss eller sluta jaga efter oss.
Ditt nya uppdrag kommer att bli hämnd.
- Du lovade. Hjälp mig! - Jag är ledsen.
- Du får inte jaga efter henne. - Du får inte göra så här.
Jag var som en son för dig!
Du var som en son,
men hon är min dotter.
- Hejdå, Bengal. - Nej!
- Sir, temperaturen har nått kritisk massa. - Luke, ni måste springa.
Du får inte göra så här, Finn!
Hell dig, Maria...
...full av nåd.
Herren är med dig.
Välsignad vare du bland kvinnor...
Kärnvapnet detonerade men kontrollerat.
Målet neutraliserat.
All CIA-personal vid liv och inräknade.
Uppdraget slutfört. Så är det med den saken.
Ja, för fan!
Du sänkte precis en stor terrorist. Grattis.
Vi gjorde det. Det var en gruppinsats.
Bra jobbat.
Roo skickade helikopterkoordinaterna.
- Den är 12 minuter bort. - Bra.
- Hur är det med huvudet? - Det är bättre.
Ditt, då?
- Det kan inte ha varit lätt. - Det var det inte.
Pappa, jag...
Jag har klandrat dig för många saker
som inte var ditt fel ett tag nu.
Jag antar att jag vägrade acceptera min del av skulden.
Det kan inte ha känts bra.
Det var orättvist. Förlåt.
Detsamma.
För mycket var mitt fel.
Jag menar allvar. Jag borde inte lägga näsan i blöt.
Jag borde inte lägga mig i. Det är fel.
- Vad kallas det nu igen? Hockeyförälder? - Curlingförälder.
Men när det gäller att oroa sig för dig skulle jag krossa de där curlingstenarna.
Men jag gör allt det här för att jag älskar dig så mycket.
Det är... Jag vet att det inte är en bra ursäkt.
Jag måste erkänna en sak till.
"Så är det med den saken"?
- Ja? - Jag stal det från Släng morsan av tåget.
- Jag visste det. - Jag älskar Danny DeVito.
Han är så liten. Jag vill lägga honom i fickan.
Barry.
NSA informerade mig precis om att min förflyttning upphävs.
- Jag ska stanna. - Otroligt.
Vill du berätta hur det gick till?
Vem vet? Regeringsbyråkrati, du vet.
Jag vet. Jag har sett dig springa runt och ringa samtal.
- Vad gjorde du, Barry Putt? - Det kostade mig en serietidning.
The Amazing Spider-Man #298. Den första ritad av Todd McFarlane.
"Don't Worry Be Happy."
- Det är Bobby McFerrin. - Okej.
Todd McFarlanes verk hade en underskattad skönhet.
Och så fort jag såg den...
...visste jag att den var speciell.
HK sms:ade precis.
Ambulansen står på landningsbanan och kirurgen är redo.
- Jag behöver ingen ambulans. Kör mig du. - Bråka inte med dr Roo.
- Gör som hon säger. - Säg inte vad vi ska göra, prinsessan.
- Jag håller med dig. - Jag håller i en burk med kiss.
- Så gör mig inte sur. - Du kan inte låtsas längre.
- Vad? - Att du hatar mig.
Hög eller inte, du sa några fina saker. Riktigt fina.
- Vi vet vad det betyder. - Att jag ska slå dig i murran?
Nej, att du gillar mig innerst inne. Alltså är vi vänner.
Okej, men vi ska inte fläta varandras hår och göra bästisvideor på TikTok.
- Okej? - Okej.
Med det sagt
är jag glad att du inte sprängdes idag.
Jag tar det.
Han hade rätt.
I flera år såg jag honom, inte som min son,
men som ett barn jag brydde mig om.
Jag kan inte komma ifrån känslan av
att jag borde ha gjort mer för att stoppa honom
från att ta den vägen han tog.
Boro är en vuxen man. Allt som hände i hans liv
ligger på honom.
Du har rätt.
Han behövde dö.
Snacket har varit minimalt, små brottstycken här och där.
Tina har hållit koll, men allt pekar på samma slutsats:
Lape Pa Lanmo har flytt fältet.
De är helt splittrade, inte längre ett hot, tillintetgjorda.
Det är goda nyheter.
Men jag har gått igenom rapporten, och det är en sak jag inte förstår.
- Frun? - Ni var i rejäla knipor i Sardovien.
Du var fast i ett radioaktivt helvete med en sociopatisk mördare,
omgiven av material som blivit perfekta provisoriska vapen.
Överlevnadsinstinkten kunde ha tagit över, situationen förvandlats till ett blodbad.
Din envisa pappa skulle ha letat efter dig och troligtvis också dött i explosionen.
Men nånstans längs vägen började du och Boro, mot alla odds,
samarbeta för att försöka fly.
Så jag måste fråga...
Hur fan gick det till?
- Jag övertalade honom att samarbeta. - Okej. Hur fan gjorde du det?
Jag resonerade med honom.
Jag förstår. Så lustigt.
Det låter inte som den impulsiva agenten
vi fick rädda från Guyana för inte längesen.
Förhoppningen är att ditt nya tankesätt ska hjälpa dig i ditt nya uppdrag.
Nytt uppdrag?
Enligt lägesrapporten som jag fick av din överordnade
tror han att du klarar dig fint på egen hand.
- Det gör jag med. - Pappa.
Jag skulle föredra att du var bibliotekarie eller nåt...
...men om du vill fortsätta med det här så är det faktiskt så
att du inte behöver mig.
- Jo, det gör jag. - Nej.
Jag är smickrad, men sanningen är... Jag trodde aldrig jag skulle säga det här.
Jag har lärt mig massor av att jobba med min pappa:
Hur han leder teamet, hur han håller sig lugn,
hur man skär upp en mans hals vertikalt så att han förblöder snabbare...
Jag vill stanna i hans team.
Det går inte.
Jag ska gå i pension. Pappren har lämnats in på nytt.
Det är din mamma.
Ursäkta mig.
Tally. Så trevligt att höra din röst.
Ja, det stämmer.
Du gjorde vad?
NÅGRA MÅNADER SENARE
Så där, märket är borta.
En finne på min bröllopsdag. Det måste vara nerverna.
Du är jättefin, farmor.
Eller hur?
Väldigt fin.
- Gullegris. Du ser ut som en prinsessa. - Tack.
Det är sant, du är vacker.
- Knack, knack. - Du får inte se bruden innan bröllopet.
Men jag har sett bruden en miljon gånger innan bröllopet.
Men aldrig så här. Tally, du är så vacker.
Jag har en finne.
Jag förutser att det här kommer att bli den bästa dagen i mitt liv.
Jag ville bara säga att killarna är på väg till kyrkan, så vi ses om ett litet tag.
Kom inte sent, för klockorna kommer att ringa.
I klocktornet.
- Okej. - Okej, ja. Vi ses där.
- Mamma, är allt bra? - Ja.
Absolut.
Hallå där. Jag har skokrämen i färgen "midnight".
Ej att förväxla med skurken Midnight, Marvel-hjälten Moons ärkefiende.
Toppen. Tack så mycket.
Ni kommer inte att tro det. Jag kan inte tro det.
Jag har haft kontakt med en kemtvättskedja.
De tror att tekniken i min app kan hjälpa dem.
De vill köpa mitt företag för 4,8 miljoner.
- Dollar? För MaizeLee? - MyAisles. Ja, det är...
Alla kommer att få åtta gånger sin investering.
Vänta, så jag tjänade precis 70 000?
- Närmare bestämt 70 432,18. - Otroligt!
- Grattis. - Du är miljonär.
Du vet, din farbror har spanat in original-mogwai-buren från Gremlins.
Vi väntar med den otroliga nyheten till imorgon.
Det är mammas stora dag. Jag vill inte sabba den.
Ja.
Nej, det vill vi väl inte göra?
Hej, allihop.
Hej, Luke.
Hej. Jag har fredliga avsikter.
Jag ville bara önska er alla en underbar dag.
Och jag tog med blommor till bruden.
Så snällt av dig. Tack.
- Grattis, Donnie. - Tack.
Jag talar av egen erfarenhet - det här kommer att bli dina lyckligaste dagar.
- Ja. - Jag är glad att hon hittade en bra kille.
Jag uppskattar det.
Vi blev besvikna över ditt "jag kan inte närvara"-kort.
Det är en liten ceremoni, gott om plats. Även för en stor kille som du.
Tack, men den här dagen handlar om er.
Okej, om du ändrar dig är bröllopsfesten på Luigi's. Du är mer än välkommen.
Men nu måste vi dra.
- Tack, Luke. - Visst.
- Tjusigt, pappa. Jag är stolt över dig. - Tack.
Vi ses.
Jag är också stolt. Du är rätt samlad.
- Jag är död inombords. - Det var det jag anade.
Jag är ledsen, kompis.
Luke.
Är allt bra?
Ja, bara bra.
Du är vacker.
Det är som ett trolleritrick som chockar mig varje gång.
Men, så snällt sagt.
Jag tog med blommor.
Tusenskönor.
Min favorit.
Snabbköpets bästa.
Jag ville bara komma förbi och säga nåt jag antagligen har sagt en miljon gånger.
Jag är ledsen för vad jag har utsatt dig för.
Från det att vi träffades
har jag alltid velat att du ska vara lycklig.
Jag är glad att den dagen är här.
Tack.
- Klarar du dig? - Ja.
Jag ska chilla och dricka lite öl med Napoleon,
Thomas Dewey, Buffalo Bills och alla historiens stora förlorare.
Tack för att du är du.
- Så är det med den saken, antar jag. - Jaså?
- Hur kunde du såra henne igen? - Såra henne?
- Jag försöker vara storsint. - Du är en stor idiot.
Hon var full och förbannad på dig när hon friade.
Hon kanske älskar honom, men hon är inte kär i honom.
Nej, du förstår inte.
Jag såg mamma tvinga fram ett leende åt ett av Donnies dumma skämt
precis innan du fick henne att skina upp på sin livs sorgligaste dag.
Hon är fortfarande kär i ditt dumma österrikiska jag.
- Ingen får henne att skratta som du gör. - Och ingen får henne att lida som jag.
Det var på grund av jobbet, som är över. Så Donnie borde vara över.
De är inte ämnade för varann. Jag borde inte ha parat ihop dem.
Jag är ledsen.
- Jag klantade mig, för fan. - Svär inte.
Du tänker låta det hända, va?
Vi ses imorgon.
Du kommer vakna och inse att du sumpade det.
Jag älskar dig.
Helvete.
- Hej. - Hej.
Schyst. Jag hoppades få se dig spela idag.
Ja.
Jag har inte spelat för publik på ett tag, men mamma bad mig.
- Du kommer att krossa. - Jag hoppas den låter bra.
- Det är ingen Raffaele Carmalini. - Ja.
Tack för att du gav tillbaka den andra fiolen.
Jag kunde sälja den och göra en liten vinst.
Ja.
Ja, det hade inte varit rätt att behålla den.
Det är lite konstigt,
att det här är kyrkan vi skulle gifta oss i.
Konstigt var ordet.
Så, träffar du nån?
- Nej. Det är bara jag och mig själv. - Jaha.
- Du, då? Dejtar du trädgårdsdart-kvinnan? - Bernadette. Och det var cricket.
Och...
Nej, vi gjorde slut.
- Det var tråkigt att höra. - Det är okej, folk gör slut.
- Ja, det gör de. - Ja.
Jag borde nog...
- Det var kul att se dig. - Ja. Detsamma, Em.
Det är fortfarande nåt på gång.
Jag trodde jag skulle kunna komma, men snacket ökar hos Lape Pa Lan-polarna.
- Vad för snack? - Jag knäcker fortfarande krypteringen.
Det är antagligen lågt rankade soldater som försöker få tag på Boros tillgångar.
Dot bad mig katalogisera det. När jag är klar kommer jag till kyrkan.
Okej. Men du får pinna på, för bröllopet börjar snart.
Man blir Batman om man skippar kyrkan.
Man skulle bli Christian Bale. Fattar du? En christian som bailar på kyrkan.
Jag är hindu.
Det skämtet får mig att tro att det inte finns några gudar.
Vi ses snart.
Det är inte bra.
Jag är inte säker på det här. Jag vill inte bli inlåst igen.
Shawn, vi satt inne i fem veckor för att ha smugglat en ödla.
De jävlarna satte dit oss.
- Travis, det är inte värt... - Skitsnack.
Vi sätter bandspelaren under sätet.
Om han gör bort sig har vi honom. Dyrka upp låset nu.
Jag täcker dig.
Luke.
Vad gör du här?
Fixar ett misstag jag begick för årtionden sen.
Jag är kär i dig, Talulah.
Jag har ljugit för dig i flera år, och jag vill att du ska höra sanningen.
Om du fortfarande väljer att gifta dig så får det vara så. Jag kliver åt sidan.
Du är inte lite fräck.
Du dyker upp minuter före mitt bröllop med en sketen storslagen gest
för att äntligen berätta sanningen? Jag ska bespara dig besväret, Luke.
Det finns inget du kan säga
som kan få mig att ändra mig, tro dig eller...
Jag har varit spion för CIA sen innan vi träffades.
Jag sålde aldrig gymutrustning. Det var skitsnack.
Jag var aldrig hemma, för jag var på internationella uppdrag
för att utplåna brottslingar och mördare.
Jag höll det hemligt för att jag ville skydda dig och familjen.
Men nu är det över, jag är klar med det för alltid.
Här, jag ska visa dig.
Det här är National Intelligence Distinguished Service Award-medaljen.
Den får man inte i ett flingpaket.
Så, snälla.
Gift dig inte med Donnie.
VARNING
Skit också.
Barry!
Telefonsvarare!
Vänta. Jag har en idé.
FAN TA...
Jag vet att det är mycket att ta in och att tro på, men jag ska visa dig.
Här är bilder från en räd i Moçambique. När jag missade din brorsdotters dop?
- Minns du det? - Ja.
Jag vill varna dig, det är blodigt. Jag dödade många personer.
- Va? - Ja. Men de var skitstövlar.
- Va? - Så tro mig.
Jag har varit kär i dig varje dag.
Och jag lovar dig...
Ner!
Bilbomb.
Ligg kvar. Jag hämtar barnen.
Allihop, håll er lugna.
Jag hämtar er pappa. Han är där bak med er mamma.
Va?
Emma, varför har du ett vapen?
Ner!
Så varsågoda, uttryck era sanningar.
Okej.
Jag borde inte ha gått i pension och övergett mina vänner.
Jag hade fel om dig, Aldon. Du skulle vara en underbar svärson.
Jag vill att du gifter dig med Emma och gör henne gravid med mina barnbarn.
- Det är en bra början. - Okej.
Roo, låt höra.
Jag har aldrig kysst en tjej. Men du skulle säkert vara en tålmodig lärare...
Hörni! Ni måste till kyrkan!
Jag kan inte prata.
Nej, jag är ledsen.
Jag kan inte.
Jag ringer senare.
Jag är mitt uppe i nåt.
Allt är under kontroll. Det är säkert.
Mamma.
Boro?
Minns du det här munspelet?
Du gav det till mig när du fortfarande älskade mig.
Hur fan hittade du oss?
Ringen på din dotters finger?
Jag korsrefererade namnet Emma med förlovningsannonser.
En unge hög på Red Bull hittade en i Westchester Gazette.
Men inte för Emmas förlovning...
...utan hennes mammas.
Emma Brunner stod som brudtärna.
Sen var det lätt att hitta hennes pappa.
Luke Brunner.
Försäljare av gymutrustning.
Det var värt att ligga begravd
i de två dagar det tog mina män att gräva ut mig.
Det var värt strålningsförgiftningen. Jag överlevde på råttblod och hat.
Det är okej, Tally. Det är inte dig han vill ha.
- Han vill ha mig. - Det är inte helt sant.
Min plan var att spränga henne efter bröllopet
och plocka resten av din familj medan de sprang för att hjälpa henne.
Men ni gillar att förstöra mina planer, båda två.
Det var jag som förrådde dig, så släpp henne och döda mig.
Nu får vi det överstökat. Vad säger du, Bengal?
Kalla mig inte det! Låtsas inte bry dig!
Se vad du har gjort med mig.
Vill du att det ska vara över? Det finns bara ett sätt.
Det är det enda rättvisa.
Ni två, de två lögnarna!
Vänd er mot varandra.
Ta era vapen och rikta dem mot varandras huvuden.
- Sen trycker far och dotter av ihop. - Nej, gör det inte!
Gör det, så får hon leva.
Om inte,
dör hon här och nu.
- Mamma, det är vårt fel. - Älskling.
Nej.
Jag älskar dig, gumman.
Och jag dig.
- Låt bli! - Tally, du är mitt livs kärlek.
Efter allt du har gått igenom med mig
förtjänar du en medalj.
Hör du mig?
En medalj.
Jag fick honom.
Det är högkvarteret.
- Hallå? - Ni har blivit avslöjade.
Era identiteter har äventyrats.
En transportofficer lämnar en bil inom 20 sekunder.
Alla in i bilen, nu!
- Vi måste hämta Tina. - Vi blev avslöjade.
Tina vill inte att du ska dö. Sätt dig i bilen.
- Kom igen. - Vi är inne.
- Så ni jobbar för CIA allihop? - Nej, bara jag.
Och Luke.
Och Emma.
- Och jag. - Med Roo blir det fem, fru B.
Låt höra, chefen. Hur illa är det?
Boro var en internationell terrorist med en vendetta mot Emma och mig.
Vem vet hur länge han har känt till våra identiteter?
Han kan ha sålt informationen till otaliga skurkar vi mött genom åren.
Jag vill bara åka hem.
- Det går inte. - Va?
Våra hus, våra bankkonton, våra tillgångar...
Vi får inte ens komma nära dem.
Hundratals terrorister...
- ...människohandlare... - ...knarklangare...
...rena mördare...
...över hela världen kan spåra oss, och ligga och vänta.
Vi blev helt avslöjade.
Det är inte säkert nånstans.
Så vad gör vi nu?
Jag vet inte.
Det är helt FUBAR.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson