Čula sam priče o prokletstvu jezera Lanier.
Uvijek je bilo na glasu kao jezivo, ukleto jezero.
Hrabar si ako odeš onamo.
Bila sam pomalo skeptična, pa nisam vjerovala u te priče.
Jednom sam 2020. s obitelji bila na jezeru.
Pecali smo.
Ribe nisu grizle, pa smo se odlučili okupati.
Hrabra si ako uđeš. Izazov je ući u vodu.
Tako sam mislila od malih nogu. Bilo je jako hladno.
Bilo je djece, pa smo se igrali igre Marko Polo.
Marko.
- Polo! - Polo!
Počeli smo se sve više udaljavati od obale.
Marko.
Polo.
Kako sam se udaljila od obale,
nisam mogla dotaknuti dno, ali znam plivati.
Plivala sam i ugledala nešto kraj svog stopala.
Mislila sam da je riba.
Osjetila sam kako me nešto zgrabilo oko gležnja i povuklo.
Našla sam se ispod površine.
Uspaničila sam se.
Bilo je kratko, a činilo se kao vječnost.
Onda sam izronila, ali zbog astme nisam mogla disati.
Moj mlađi brat je vidio i doplivao je do mene.
Mislila sam da mi nitko neće vjerovati,
pa isprva nikomu nisam rekla.
No onda sam otkrila kako se često događa
da ljude nešto povuče ispod površine.
ZAŠTO NE VJERUJU KAD KAŽEMO DA JE JEZERO UKLETO?
DUHOVI ĆE VAS POVUĆI NA DNO.
TREBAO SAM UMRIJETI, NO NISAM. NE VRAĆAM SE. TO JE BILO UPOZORENJE.
To su zli duhovi.
DUHOVI STALNO OTIMAJU DUŠE.
Otad nisam ušla u jezero.
Znam da zvuči ludo, ali uopće nije normalno.
ČUDNI DOSJEI OTVARAJU NOVA PITANJA
NERAZJAŠNJENI DOSJEI
Pedeset kilometara od Atlante nalazi se jezero obavijeno velom tajni.
Neki kažu da je ukleto,
drugi da je opsjednuto.
No prava je priča o jezeru još mračnija.
MOGUĆI SCENARIJI ŠTO SE KRIJE ISPOD JEZERA LANIER?
RONIOCI
Često nas zovu
da nađemo novčanik.
- Mobitel, vjenčani prsten. - Ključeve, naočale.
Dosad smo izronili 37 vjenčanih prstenova.
Jezero Lanier jedno je od najvećih umjetnih jezera u SAD-u.
Ima 1113 km obale.
Najveća mu je dubina 47 metara.
Jezero je stvoreno za proizvodnju struje.
Krajem 1940-ih Inženjerija je dobila zadatak
da dođe projektirati jezero.
Najveći grad na jugu je Atlanta, glavni grad države Georgije.
Atlanta je eksponencijalno rasla.
Broj stanovnika joj se povećao s 14 000 na 200 000
u samo nekoliko godina.
Morali su osigurati vodu za brzorastući grad.
U jezero utječu dvije rijeke, Chattahoochee i Chestatee.
Kad su gradili jezero, bilo je mnogo cesta, mostova.
Bilo je mnogo obiteljskih kuća, većinom farmera.
Ti su se ljudi preselili.
Većina je to željela zbog razvoja.
Inženjerija je počela kupovati mnogo zemlje,
a radovi su počeli 1950. godine.
Brana je dovršena oko 1954.,
a jezero je napunjeno oko 1957.
To je predivno jezero i nudi brojne mogućnosti.
Zato nas posjećuje toliko gostiju.
Jezero svake godine posjeti više od deset milijuna posjetitelja.
Ove ih godine očekuju još više. Stiže zaista mnogo gostiju.
Mnogi stanovnici Atlante hrle ovamo kako bi se rashladili od ljetnih vrućina.
No s popularnošću pojavljuju se i glasine.
Nisam čuo priče o jezeru prije negoli sam došao u Inženjeriju.
No 30 sekundi nakon dolaska ovamo,
čuo sam svakakve priče.
Najviše se priča o utapanjima.
Ove je godine na jezeru Lanier smrtno stradalo 11 osoba.
Spasitelji izvlače dvojicu iz jezera.
Utapanje.
Jučer opet utapanje.
Još dvoje mrtvih na jezeru tijekom vikenda.
Nisu to bila normalna utapanja u kojima ste si sami krivi.
Uvijek je nešto jezivo.
Skočio je u vodu, ali nije izronio.
Skočila je s čamca u jezero i nestala.
Potonuo je i još se nije pojavio.
U JEZERU LANIER UTOPILO SE TRIPUT VIŠE LJUDI
Jezero je veliko,
ali kad čujete da je u godinu dana na jednom mjestu umrlo gotovo 20 ljudi,
počnu se širiti glasine.
Priče se zasnivaju na paranormalnom.
Jesu li za smrti krivi duhovi?
PRONAĐEN UTOPLJENIK
UTOPIO SE SENATOROV SIN
UTOPIO SE 14-GODIŠNJAK
UTOPIO SE MUŠKARAC
OPSJEDAJU LI JEZERO DUHOVI ONIH KOJI SU SE UTOPILI?
Od nastanka jezera kasnih 50-ih,
umrlo je oko 700 ljudi.
Više od 200 ljudi od 1990. godine.
Neka tijela navodno nikad nisu pronađena.
Jezero izaziva brojne kontroverze.
Kad sam se doselio ovamo, sudjelovao sam u šetnji s duhovima.
Pripovjedači su pričali priče
o paranormalnim aktivnostima oko jezera. To je bilo vrlo popularno.
Moja je priča bila „Žena u jezeru”.
Mnogi tvrde da su vidjeli utvaru na mostu na autocesti 53.
Tvrde da su vidjeli ženu u plavoj haljini.
Zaključili su da utvara možda ima veze s tijelom mlade žene
koje je pronađeno pokraj mosta u plavoj haljini.
Nisu mogli otkriti tko je ona.
No nagađalo se da je to možda Delia Young
koja je nestala sa Susie Roberts 18 mjeseci prije toga.
Obje su bile mlade majke.
Išle su na ples u noćni klub
u susjedni okrug s druge strane jezera.
Otišle su onamo i dobro se provele.
Delia je nosila posuđenu plavu haljinu koja joj se jako sviđala.
Krenule su kući kako bi navrijeme stigle da se pobrinu za svoje obitelji.
Na povratku su stale na benzinskoj crpki.
Ondje su posljednji put viđene.
Nakon što su nestale, tražili su pored ceste,
ali nisu ništa našli.
Činilo se da su nestale bez traga.
Mislim da je brat Delie Young rekao
kad su 18 mjeseci nakon nestanka pronašli tijelo
da je nešto osjetio i znao je da je to njegova sestra.
POTRAGA PREKINUTA, NESTANAK IZ 1958. OSTAJE NERIJEŠEN
Nalazimo se na mjestu
gdje se navodno pojavljuje žena u plavoj haljini.
Mnogi tvrde da rano ujutro ili po magli
vide ženu u plavoj haljini kako hoda preko mosta.
- Često sam noću ovdje, a nisam je vidio. - Ni ja.
Godine 1990. obavljali su neke radove na mostu.
Naletjeli su na nešto dok su postavljali stupove.
Ronioci su pronašli auto.
- U njemu je bila Susie Roberts. - Da.
PRONAĐENO TIJELO
Navodno su bile na zabavi.
Dok su se vraćale, auto je sletio s ceste.
Obje su se utopile u autu.
Što se nas tiče, to je riješeno.
Kad je 1990. identificirana Susie Roberts,
shvatili su da tijelo pronađeno prije mnogo godina pripada Deliji Young.
Zapravo su samo zaključili da je to ona, a to je tragično.
Čula sam kako govore:
„Bili smo na jezeru. Mislim da sam vidio ženu u plavoj haljini.”
Ja nisam, ali ne sumnjam u priču nakon onoga što mi se dogodilo.
Bilo je mnogo slučajeva kad su ljudi kampirali oko jezera
i susreli se s „duhovima”.
Nešto bi izgubili bez objašnjenja
ili bi se netko pojavio i jednako brzo nestao.
Ako odete na bilo koju društvenu mrežu poput TikToka, YouTubea ili Facebooka,
vidjet ćete mnogo komentara o tome da je jezero ukleto.
Što je s jezerom Lanier?
Ukleto je i opsjednuto.
Svi znaju da je jezero Lanier ukleto.
Jezero je puno leševa.
Postoji nekoliko takvih priča.
Mnogi nagađaju da je jezero prilikom nastanka prekrilo brojna groblja.
Mislim da je poplavljeno 20 groblja.
Neka su tijela premještena, ali ne sva. Kao u Poltergeistu.
Nisam mogla. U jezero Lanier se ne ulazi.
Ne vjerujem u duhove, ali ne bih išao onamo.
Često me pitaju ima li u jezeru grobova.
Imam više od 5000 zarona u jezeru.
Znam mu svaki kutak. Vidio sam dno.
Vjerojatno poznajem jezero bolje od ikoga.
Zaron.
Uvjeravam vas da su ekshumirani svi obilježeni grobovi u jezeru Lanier.
Ako se vratimo u doba Indijanaca,
ovo je bilo popularno mjesto zbog rijeka.
Sigurno postoje neoznačeni grobovi iz tog vremena.
Ti su ostaci još uvijek ispod jezera.
Postoje vjerovanja da će vas snaći nesreća ako dirate indijansko groblje.
U slučaju jezera Lanier poplavljeno je nekoliko svetih mjesta.
Neki se pitaju je li to uzrok nesreća na jezeru.
JE LI JEZERO PROKLETO ZBOG SKRNAVLJENJA INDIJANSKIH GROBOVA?
Mnogi vjeruju da su duhovi ljuti
i da zato stalno povlače ljude u dubinu.
Ne mislim da žele osvetu jer time ništa ne dobivaju.
Možda žele dozvati nekoga da im pomogne,
ali ljudi nastradaju.
Većina paranormalnih aktivnosti vezana je uz tragedije koje su se dogodile.
Ovo je područje povezano sa Stazom suza.
Na tom su području živjela indijanska plemena Cherokee i Creek.
Natjerali su ih da sve ostave i odu u Oklahomu.
Kongres je 1830. godine donio zakon
kojim je prisilio Indijance s Juga SAD-a
da se presele u rezervate u Oklahomi.
Iscrpljujuće putovanje stajalo je života oko 15 000 Indijanaca.
Jedan ga je poglavica zato nazvao „Stazom suza i smrti”.
OKLAHOMA
Ovo je bila posljednja postaja Staze suza.
Moja je čitava obitelj bila na Stazi suza.
Sjećam se iz djetinjstva kako su prepričavali te užase.
Srce vam se slama kad shvatite
da su išli na taj put tijekom zime.
Koliko je teško bilo prevaliti 1600 km
i ostaviti sve osim onoga što su mogli ponijeti?
Znala sam da su krenuli iz Georgije.
Ni sama ne znam kako su stigli do Webers Fallsa.
Bila je to strašna tragedija. Izgubili su svoju baštinu i zemlju.
Navodno je bilo slučajeva
da su viđene utvare Indijanaca oko jezera.
Pomislili biste da se ljudi klone jezera zbog priča da je ukleto.
No danas ih to privlači.
Otišla sam na jezero Lanier. Htjela sam se sama uvjeriti.
PREŽIVJELI SMO JEZERO LANIER
Potječem iz Bronxa, doma hip-hopa.
Došao sam u Atlantu 1994. godine.
Za glisere sam se zainteresirao 2015. godine.
Gliseri su fora.
Ionako su nedostupni velikom broju ljudi,
pa ih ne treba odvraćati pričama da je jezero ukleto. Ne.
Navodno na jezeru ima duhova.
Ja ih nikad nisam vidio.
Mislim da moramo biti realni.
Ne možete doći na jezero,
isploviti i misliti da ćete se vratiti bez ikakve obuke i ne pazeći na sigurnost.
Kad god netko strada na jezeru,
ispadne da osoba nije nosila prsluk za spašavanje.
Zabavljaju se, piju.
Ne čitaju priručnik Obalne straže.
Razumijete?
MEĐU UTOPLJENICIMA U JEZERU LANIER
NITKO NIJE NOSIO PRSLUK ZA SPAŠAVANJE.
Spašavao sam ljude vodenim skuterom.
Muškarce koji nisu bili u formi ili su bili pijani.
Nije jezero ukleto. Donijeli su pogrešnu odluku.
Jezero morate shvatiti ozbiljno. Opasno je za plovidbu.
Ostajemo 20 minuta. Stavljam na maksimum. Robert pazi na sigurnost.
Da.
- U redu. Zaron. - Zaron.
Mnogi me pitaju je li jezero ukleto.
Čak i kad nekamo otputujem.
Kažu: „Ti si na jezeru Lanier. Ukleto je.”
Uvjeravam vas sa stopostotnom sigurnošću da jezero nije ni ukleto ni opsjednuto.
Nažalost, na jezeru ima utapanja.
Nesreće se događaju.
Ovo je jedno od najopasnijih jezera u zemlji.
Kad zaronite u potpunu tamu,
teško je vidjeti i vrlo je jezivo.
Na dnu nalazimo svašta.
Svašta se može pojaviti.
Pazi, stari.
Zgrada je položena ovako.
Sad sam iznad nje.
Ovo je građevina s više prostorija.
U jezeru je mnogo takvih objekata.
Mnogo je starih mostova i ruševina.
Na dnu jezera ima stabala.
Poput ovih. Velika stabla koja i dalje stoje.
Stabla sežu do dubine od devet metara.
Prije nekoliko godina bila je suša.
Jezero je palo za 6,5 metara.
Pojavilo se svašta što nitko nikad nije vidio.
Tribine starog trkališta za speedway. No staza je bila zemljana.
Ta staza sad je samo hrpa mulja na dnu jezera.
Te se godine dogodilo jako puno nesreća.
Mislim da je bilo i najviše utapanja
jer ljudi su plovilima udarali u stijene i stabla
te tako nastradali.
Donio sam suvenire.
- Što je to? Ručka kolica? - Dio dovratnika.
A ovo je cigla iz kuće.
Nažalost, zovu nas da izvučemo žrtve utapanja.
To je jedan od tužnijih aspekata našeg posla.
Želimo da obitelji saznaju što se dogodilo.
Takve se stvari događaju. Jako tužno.
Kad bi svi bili malo oprezniji, bilo bi drukčije.
Mnogo sam razmišljala o tomu.
Volim pronaći znanstveno objašnjenje.
No nešto me zgrabilo i povuklo, a za to nemam nikakvo objašnjenje.
Frustrirajuće je kad vam ne vjeruju.
Ponekad ni ja ne vjerujem, ali dogodilo se.
Ni s prslukom za spašavanje u vodi se ne osjećate ugodno.
Je li uzrok brojnih utapanja ljudska pogreška?
Ili je objašnjenje u domeni natprirodnog?
Neki mještani smatraju da je uzrok brojnih utapanja
još jedna tragedija koja sad leži na dnu jezera.
JE LI TRAGEDIJA ZABORAVLJENOG GRADA UZROK PROKLETSTVA?
Neki bi rekli da smo na jezeru Lanier. Neki bi rekli da smo u Gainesvilleu.
No zapravo smo u Oscarvilleu.
Doslovno nam je pod nogama.
Dok smo bili mali, plašili smo jedni druge onime što je na dnu jezera.
Da vas uplaše, rekli bi vam:
„Ako uđeš u jezero, plivaš iznad grada.”
Mislila sam da je to šala, ali pokazalo se da je istina.
Grad je imao crkve, škole, banke.
No povijesna je vrijednost neprocjenjiva.
Oscarville je bio utočište za Afroamerikance u okrugu Forsyth.
Ondje su živjeli crnci i bijelci.
Dokle god su bili prijateljski raspoloženi prema susjedima,
mogli su imati farme, raditi u gradovima.
Svi su se dobro slagali.
Ne možete pronaći mnogo podataka o Oscarvilleu.
Pokušavamo prikupiti što god možemo.
Oslanjamo se i na usmenu predaju.
Kad sve povežete, shvatite istinu i zaključite da ovu priču treba ispričati.
Majka mi je pričala o Oscarvilleu.
Moj djed Byrd ondje je obrađivao zemlju.
Crnci su još od rata ondje imali trgovine.
Bilo je to dobro mjesto za život.
Oscarville je bio grad u kojem su Afroamerikanci imali sve.
Mogli su zasnovati obitelji i zarađivati za život.
Pomagali bi jedni drugima.
Ako vam je žetva podbacila,
dođite i dat ćemo vam dio naše.
Tako su se slagali prije incidenta.
Sve se promijenilo 1912.
STAZA SUZA
Jedna je žena rekla da joj je u sobu ušao crnac.
Bijelci su se uznemirili.
Nekoliko dana poslije, druga je mlada žena pronađena pretučena i silovana.
Zvala se Mae Crow.
Mislim da je imala 19 godina.
Iz nekog razloga...
Kad se prije takvo što dogodilo,
prvo bi krivca tražili među crncima.
Nije bilo dokaza. Nikad se nije osvijestila.
Kako onda znate koga okriviti?
Okrivili su tri mlada Afroamerikanca.
Jednog su linčovali i prije takozvanog suđenja.
RULJA LINČOVALA CRNCA
Pojavila se priča da crnci napadaju bjelkinje,
pa su bijelci odlučili očistiti okrug.
Rekli su crncima da skupe stvari i odu.
Jednog su od njih objesili
i čitav dan pucali u njega.
Pradjed Byrd sve je to vidio.
Znali ste koliko je opasno ostati
jer bi se takvo što moglo dogoditi i vama.
Morali su otići. Nisu se imali vremena organizirati.
Morali su napustiti okrug usred noći.
Jezero tada nije postojalo. Samo rijeka Chattahoochee.
Neke su odveli do rijeke i naredili im da uđu.
„Ako preplivate rijeku, možete raditi što želite,
ali morate otići odavde.”
Postojao je most, ali nisu smjeli preko njega.
„Plivaj ili se utopi.” Takav su im izbor dali.
Neki su otišli na sjever, neki na jug.
Moj djed Byrd došao je u Gainesville.
Neki nisu preživjeli.
Ne znam koliko je tada ondje bilo Afroamerikanaca.
No čula sam mnogo potresnih priča.
Ovdje svi poznaju nekoga tko je morao otići usred noći
ili nekoga kome su u rijeci stradala djeca, braća ili sestre.
To me pogađa
jer su prva žena i dvoje djece Byrda Olivera umrli
dok je bježao iz Oscarvillea.
Nije se mogao vratiti po njih, pa je morao nastaviti.
Baka mi je rekla
da bi ponekad sam otišao u šumu i sjedio.
Možda je tada razmišljao
o svemu što je izgubio i proživio.
Sigurno je mislio kako je imao kuću, a sad mora krenuti iznova.
Koliko sam shvatio,
nije bio ljut.
Vjerojatno je mislio:
„Ako budem ljut,
bit ću ljut i sutra. Moram biti glava kuće.”
Zato pokušavam gledati pozitivno.
To je bilo grozno, ali pogledaj što sad imamo.
Znate?
To je moja obitelj.
Svatko drukčije doživljava jezero Lanier.
Neki su s njim istinski povezani,
a neki znaju samo priče.
Jednom sam unajmila smještaj pored jezera.
Baš na obali.
Išla sam prema jezeru i osjetila nešto posebno.
Kao da sam znala da se nešto dogodilo. Osjećala sam to u duši.
Ponekad se popnem na brdo i sjednem.
Preplave me osjećaji.
Neću tvrditi da u jezeru postoji nešto duhovno,
ali ne mogu to dokazati.
Kad je riječ o ukletim mjestima,
uvijek se spomene jezero Lanier.
Kad guglate Lake Lanier, naići ćete na Oscarville.
Teško je razdvojiti te dvije lokacije
i mislim da se to neće uskoro promijeniti.
Mislim da je priča sve prisutnija
na društvenim mrežama.
Čak su je spominjali i u seriji Atlanta.
Osjetio sam da me nešto vuče.
Vjerojatno i jest.
Što?
Ispod nas je čitav grad.
Ljudi to tako vide.
Misle da vas duhovi predaka žele povući u dubinu.
Pomalo je komično,
ali treba istražiti tematiku kako bi se saznala prava istina.
Povijest jezera Lanier uvijek će biti obavijena tragedijama.
No nikada nećemo saznati je li jezero zbog toga ukleto.
Da ne znam za neke događaje, mislila bih da je riječ o običnom jezeru.
Ljudi vole strašne priče.
No nakon onoga što mi se dogodilo, sigurna sam da je jezero ukleto.
Ne mogu povjerovati u priče o utvarama.
Vjerujem li da ste vidjeli smeće kako leti tijekom oluje? Naravno.
No ne vjerujem da vas je nešto zgrabilo za nogu i povuklo prema dnu.
To su obične gluposti.
Vjerujem da je mračna povijest jezera Lanier
uvelike utjecala na rašireno mišljenje
da na jezeru ima paranormalnih aktivnosti.
Ovakva je atmosfera plodno tlo za takve priče.
Ne vjerujem u uklete kuće i duhove.
Pokušavam biti realan.
Ovo je povijesno, arheološko nalazište.
Plovit ćete jezerom iznad Oscarvillea bez imalo poštovanja?
Bit će problema.
Mislim li da je jezero ukleto? Ne.
No rekli su mi da preci dugo pamte.
Katkad se svašta dogodi.
Neka su utapanja u jezeru bila nesretni slučajevi.
No toliko se toga dogodilo da ljudi misle:
„Nije čudo da je jezero ukleto. Znaš što su učinili Oscarvilleu.
Sad im se osvećuje.”
Možda u tomu ima malo istine.
Prijevod titlova: Elvis Šimunic