Jednog sam jutra ustao
i nisam mogao stati na desnu nogu.
Boljelo me koljeno.
To je bilo u listopadu 2012. godine.
Rekao sam ženi da me odvede u bolnicu na pregled.
Radiolog me pitao jesam li imao nesreću.
Rekao sam da nikad nisam ozlijedio to koljeno.
Rekao je da je nešto unutra.
Objesio je snimku s rendgena i pokazao mi.
Četvrtasti oblik veličine nokta s dvije žice u mom koljenu.
Pitao sam: „To mi je u nozi?”
Potvrdio je.
„Ali nemate ožiljak.”
Kad sam vidio da mi je to pod kožom i da za to nemam objašnjenje,
postao sam jako tjeskoban.
Onda sam počeo imati noćne more
o nečemu što mi se davno dogodilo.
O nečemu što se zaista dogodilo.
Dok sam bio u Zrakoplovstvu, kampirao sam s prijateljem.
Zabavljali smo se.
Onda sam vidio nekakva svjetla,
a iznad nas se pojavio golemi NLO.
Iz središta letjelice
izašlo je mliječno bijelo svjetlo koje me podiglo unutra.
Vrištao sam iz petnih žila,
a onda sam se onesvijestio.
Probudio sam se u šatoru, a vani su bljeskala
žuta, narančasta i bijela svjetla.
Pitao sam se što je to.
ČUDNI DOSJEI OTVARAJU NOVA PITANJA
NERAZJAŠNJENI DOSJEI
- O, Bože. - Što je to?
Tijekom godina na društvenim su se mrežama dijelile
brojne snimke čudnih svjetala i objekata na nebu.
No u travnju 2023. godine Pentagon je iznenadio javnost
objavivši da prate više od 650 izvješća
o neidentificiranim letećim objektima, mnogo više u odnosu na prethodne godine.
Mnoga od tih izvješća podnijelo je vojno osoblje.
Iako za susrete nema objašnjenja,
neki tvrde da vlada već desetljećima zna za takve slučajeve.
MOGUĆI SCENARIJI
TAJI LI VLADA SAZNANJA O NLO-IMA?
Tijekom 2. svjetskog rata, piloti su počeli viđati NLO-e
iznad Tihog oceana i u Europi.
Sve pojave narančastih svjetala koje su se kretale velikom brzinom zvali su NLO-ima.
Često su ih viđali kod Los Alamosa u Novom Meksiku.
Znanstvenici, zaštitari, civili, vojni piloti...
Svi su viđali neidentificirane leteće objekte.
Zrakoplovstvo je to počelo proučavati.
Nastao je Projekt plava knjiga.
Projekt je imao dva glavna cilja.
Analizirati podatke o NLO-ima i utvrditi jesu li ti neidentificirani objekti
prijetnja nacionalnoj sigurnosti.
Javnost i civili prijavljivali su susrete
i bilo je mnogo aktivnosti.
Došao sam nešto reći o takozvanim letećim tanjurima.
Zrakoplovstvo želi identificirali sve leteće objekte
koji mogu predstavljati prijetnju Sjedinjenim Državama.
Prikupili su više od 12 000 susreta,
a više od 700 ih nisu mogli objasniti.
Umalo je zavladao opći kaos.
U novinama su bili ogromni naslovi da su iznad Washingtona leteći tanjuri.
Zrakoplovstvu su prijavljene stotine susreta s čudnim objektima na nebu.
Nisu to mogli riješiti i htjeli su temu skinuti s dnevnog reda.
Zrakoplovstvo je naručilo studiju koja je zaključila
da nema ničeg važnog za znanost ili nacionalnu sigurnost,
iako su podaci proturječili tom zaključku.
I tu je bio kraj.
Zrakoplovstvo optužuju za skrivanje informacija o NLO-ima.
Što kažete na to?
Te su optužbe posve neutemeljene.
Ljudi i danas prijavljuju razna iskustva i susrete.
Neki su prijavili rane i bolesti zbog boravka u blizini NLO-a.
To dokazuje da su pretrpjeli posljedice
zbog iskustva koje su doživjeli.
Godine 1977. bio sam desetnik.
Bio sam stacioniran u zračnoj bazi Whiteman u Missouriju.
Bio sam medicinski tehničar
i radio sam sa svojim prijateljem Tobyjem.
Družili smo se vikendom.
Jednom je rekao: „Imam ideju. Idemo na kampiranje.”
Jedanaestog lipnja 1977. izašli smo iz baze i krenuli na jug.
Toby je rekao da bi tu trebalo biti jedno uzvišenje.
Nikad nisam bio ondje i bilo je nevjerojatno.
Odmah smo ga našli.
Postavili smo kamp i razgovarali,
a onda...
Nije se sve samo utišalo, već i umirilo.
Toby je okrenuo glavu ulijevo, prema zapadu.
Pitao me: „Jesu li ona svjetla bila ondje?”
Pitao sam kakva svjetla. U divljini smo, ne bi trebalo biti ničega.
Morao sam se odmaknuti.
Na obzoru sam ugledao tri vrlo jarke zvijezde.
Sve su bile jednake jačine.
Zvijezde su se okrenule u smjeru kazaljke na satu za 120 stupnjeva.
Mislim da je to bila letjelica trokutastog oblika.
Bilo je očito da ide prema nama.
Napravila je salto. Dvaput.
Bila je velika poput zgrade.
Visoka nekoliko katova. Imala je prozore kroz koje je dopirala svjetlost.
Iz središta letjelice
izašlo je svjetlo širine teniske loptice.
Mliječno bijelo svjetlo koje se spustilo na našu logorsku vatru.
Ne znam kako, ali Toby i ja našli smo se u letjelici.
Otvorio sam oči i upitao se sanjam li. Gdje sam?
Ali bilo je stvarno.
Nije bio san. Znam da nije.
Čuo sam Tobyja kako vrišti. Prepoznao sam njegov glas.
No nisam se mogao pomaknuti.
Niti okrenuti glavu niti mrdnuti prstom.
Mogao sam micati samo očima.
Vidio sam šest ili sedam bića.
Nosili su bež odijela s narančastom oznakom na ramenu.
Jedan je nešto radio na kontrolnoj ploči.
Odveli su me dugim hodnikom u bijelu sobu s kupolastim stropom.
Ondje je bio rendgen.
U prostoriji su bila dva bića visoka preko dva metra.
Djelovali su kao medicinari.
Nisam mislio da će me ubiti. Mislio sam da bi mi mogli nauditi.
I jesu. A onda sam se onesvijestio.
Duboko sam spavao.
Probudio sam se u šatoru, a vani su bljeskala
žuta, narančasta i bijela svjetla.
Kad sam se probudio, nisam znao što se događa.
Upitao sam Tobyja što je to vani.
Nije mi dao smislen odgovor. Bio sam prestravljen.
Bilo je 45 minuta prije svitanja
i gledali smo kako polijeće.
Sjedili smo u šatoru nasmrt preplašeni.
Toby je rekao: „Moramo otići odavde. Otrčimo do auta.”
Na povratku s kampiranja
obojica smo bili u bolovima i jako dehidrirani.
Taman je svitalo
i jutarnje me sunce ubijalo.
Užasno mi je smetalo.
Kad sam došao kući, nisam znao što bih rekao ženi.
Nisam bio siguran što se dogodilo.
Žene su nas obojicu odvele u bolnicu.
Žena me pitala što se dogodilo.
Rekao sam da ne znam. Probudio sam se ovako.
Kad su me liječnici pitali što se zbilo, nisam znao što da im kažem.
Tad to nisam mogao shvatiti.
Rekli su mi da imam opekline.
Opekline na rožnici oka.
To je ozljeda koju bi zaradio varilac da ne gleda kroz zatamnjeno staklo.
Bilo je vrlo bolno.
Liječili su me. Proveo sam nekoliko noći u bolnici.
Liječnici su ugasili svjetlo u sobi i u oči mi stavili lijek.
Davali su mi injekcije protiv bolova i nešto za spavanje.
Treće noći u sobu mi je došao agent iz Ureda za posebne istrage.
Prišao je mom krevetu i stavio ruku na vrata.
Unio mi se u lice i rekao:
„Sinko, znam da ste vi glupani
nabasali na nešto i mislim da znaš na što mislim.”
Nisam znao što odgovoriti.
Nisam znao što se dogodilo, ali znao je da sam vidio svemirski brod.
Kad je Terry otpušten iz bolnice,
naloženo mu je
da ni s kim ne razgovara o onomu što se te noći dogodilo
i da prekine kontakt s Tobyjem.
Toby je dobio premještaj u Japan i to po hitnom postupku.
Otišao je za nekoliko tjedana.
Htio sam se oprostiti s njim
jer bi mi tako bilo lakše ostaviti sve to iza sebe.
Odlučio sam navratiti do Tobyja da se oprostim od njega.
Izašao je iz sobe sav raščupan, u prljavoj majici.
Pogledao me krvavim očima. Primijetio sam da je pio.
Rekao je: „Dogodilo se, zar ne, Terry?”
Rekao sam: „Da, stvarno se dogodilo. Nisi lud.”
A on će: „Da, ali zašto mi?”
Rekao sam da nemam pojma.
Tad sam posljednji put vidio Tobyja.
Nakon nekoliko godina saznao sam da je preminuo.
Terry nije jedini pripadnik vojske
koji je tajio posljedice čudnog susreta.
Mislim da većina ljudi koji to prijave
vjerojatno pate od paralize sna.
No u nekim slučajevima ima dovoljno dokaza da se zapitate.
Znamo za slučaj Johna Burroughsa
koji je radio u zrakoplovnoj bazi u Engleskoj.
Našao se u neposrednoj blizini neobičnog NLO-a
u šumi u blizini baze.
Bio sam stacioniran u bazi Woodbridge.
Incident u Rendleshamskoj šumi
dogodio se ispred istočnog ulaza u bazu Woodbridge
26. prosinca 1980. godine u tri sata ujutro.
Oko tri sata ujutro vozio sam se sa svojim nadređenim.
Vidio je kako se u šumu spuštaju neka čudna svjetla.
Odlučili smo poslati ekipu da istraži
je li se nešto srušilo u šumi.
Napustili smo bazu
i ušli u šumu sporednom cestom.
Išli smo dok nismo došli do ograde.
Ništa nije bilo kako treba. Kao da je čitavu šumu obasjala bijela svjetlost.
Unutar te svjetlosti bila je ovalna crvena kugla
s plavim i bijelim svjetlima ispod nje.
Što god to bilo, na kraju se podiglo i nestalo u smjeru obale.
Naši nadređeni nisu znali što se dogodilo.
Rekli su nam da odemo onamo kad se razdani i razgledamo. To smo i učinili.
Pronašli smo neka udubljenja na tlu
i oštećenja na krošnjama.
Taj me događaj nije zabrinuo.
Mislio sam: „Dogodilo se nešto što ne znam objasniti, ali idem dalje.”
Život mi se vratio u normalu.
Odslužio sam dvije godine i napustio bazu Woodbridge.
Zrakoplovstvo je njegov dosje označilo tajnim.
Imamo vrlo čudan sustav tajnosti.
Različite službe i organizacije mogu informacije označiti tajnima
na tako visokoj razini
da čak ni ravnatelj obavještajne službe nema pristup.
Neki se podaci označe tajnima,
a kroz to se teško probiti i ometa protok informacija.
Mogu nešto označiti tajnim na temelju onog što se dogodilo tijekom vojne operacije.
Svakomu mogu zabraniti pristup.
Zato nikad neću shvatiti kako je procurilo moje ime,
ali nekako se saznalo tko je sudjelovao u tomu.
Tad su nas mnogi počeli tražiti,
uključujući CNN.
CNN je istraživao.
Četiri godine nakon incidenta u bazi Woodbridge,
CNN je prikazao reportažu.
Ovo je Woodbridge, američka baza u istočnoj Engleskoj.
Svjedoci kažu da se ovdje dogodilo nešto kao iz znanstvenofantastičnih filmova.
Mogu vam samo reći da se za incident doznalo
putem dopisa Ministarstva obrane.
Procurilo je i Zrakoplovstvo više nije moglo poreći
kao ni Ministarstvo obrane.
To je bila velika priča.
Izvanzemaljci u bazi Woodbridge.
Obratili su mi se iz CNN-a, ali nisam im dao intervju
jer sam morao potpisati ugovore o tajnosti još kad sam bio u vojsci.
Drugi su podijelili svoje šokantno iskustvo s CNN-om
pod uvjetom da ostanu anonimni.
Mislim da sam vidio NLO.
Bio je to svemirski brod izvanzemaljskog porijekla.
Kad se u nešto vezano uz vojsku umiješaju mediji,
morate to prijaviti nadređenima.
Oni će odrediti što smijete reći i kako će se to riješiti.
Znali su da će istraga biti javna.
Ne znam što je Zrakoplovstvo mislilo dokle će to ići,
ali priča je očito dobila više pažnje nego što im je odgovaralo.
Vlada koristi medije
kako bi svakodnevno informirala javnost.
No određene se informacije namjerno skrivaju od medija
putem ugovora o tajnosti i povjerljivosti osjetljivih podataka.
Djelomičnim uvidom u činjenice
nemoguće je shvatiti što se doista događa.
ZASTRAŠUJE LI VLADA ZVIŽDAČE KAKO BI IH UŠUTKALA?
Ljudima iz vlade teško je govoriti o tomu.
Bilo je slučajeva u kojima su potpisani ugovori o tajnosti
i osoblje je odbilo dijeliti informacije
čak i s ovlaštenim vojnim osobljem.
Govore li ljudi nevoljko o takvim stvarima? Naravno.
No morate slijediti vojne zakone
inače ste u nevolji. Bez obzira o čemu se radilo.
John i Terry desetljećima su bili prisiljeni tajiti ono što im se dogodilo.
Prije negoli sam 2012. vidio rendgenske snimke,
od incidenta je prošlo već 40 godina
i napokon sam se nekako pomirio s tim.
Znao sam da nikomu ne bih rekao.
No kad sam vidio rendgenske snimke,
imao sam potvrdu da su me dirali
i odlučio sam napisati knjigu Incident u Đavoljoj jazbini.
Odlučio sam javno progovoriti o tomu.
Ako dovoljno ljudi progovori o tomu,
možda će to nagnati vladu da sve prizna.
Kad sam 2017. godine počeo pisati knjigu,
htio sam dobiti svoj zdravstveni karton iz 1977. godine.
Poslao sam pismeni zahtjev i...
Bio sam ondje šest godina,
a dobio sam ovakav karton.
Trebao je biti deblji.
Bio je pun rupa poput švicarskog sira.
Kad sam shvatio da neću moći sam,
istraživao sam izvanzemaljske implantate i došao do Derrela Simsa.
Privatni sam istražitelj iz Teksasa.
Bivši sam vojni policajac i radio sam u CIA-i.
Tražim fizičke i medicinske dokaze kontakta ljudi i izvanzemaljaca,
a istražujem i implantate.
Mnogo toga ne znamo.
Implantati su strana tijela koja ponekad nalazimo ispod kože otetih.
Iako najčešće ostaju zagonetka,
neki stručnjaci vjeruju da se koriste za proučavanje ljudskog tijela.
Mislim da su neki implantati osmišljeni da prate tjelesne funkcije,
ali oni rijetki koji ih imaju ne mogu to potvrditi.
Nađu ih slučajno.
Tko je odgovoran za tu napravu u mojoj nozi?
Dvoumim se jesu li to bili svemirci ili vlada. Može biti oboje.
Mislio sam da je to nekakav uređaj za praćenje.
Vrlo uznemirujuće.
Kad sam upoznao Terryja Lovelacea, vodili smo zanimljiv razgovor.
Pozvao sam ga u Houston. Otad smo prijatelji.
Hej, Terry.
- Kako si? Lijepo te vidjeti. - Zagrli me.
- Dugo se nismo vidjeli, stari. - Da, predugo.
Donio sam ti snimke koje nisi vidio.
Ovo su rendgenske snimke moje noge iz studenog 2017. godine.
Snimke na kojima se vidi implantat.
Da je riječ o ljudskoj tehnologiji,
lako bi se vidjelo.
Ako je to bilo u mom tijelu,
kako je dospjelo onamo bez ožiljka?
Zbunjen sam.
Kontaktirao sam kirurga i poslao mu rendgenske snimke.
Razgovarali smo telefonom i rekao sam da bih ga uklonio.
Planirao sam ići u prosincu, a implantat je u studenom nestao.
Mislim da je to bilo 16. studenog ujutro. Govorim po sjećanju.
Probudio sam se i osjećao jaku bol u nogama.
Imao sam ubodne rane na gornjem dijelu obje noge.
Imao sam osjećaj da su došli po svoju robu.
Uznemirujuće je znati da vam je nešto pod kožom,
a onda odjednom nestane.
Zašto je bilo teško doći do tih snimki?
Znao sam da neću ići u vojnu bolnicu.
To sam znao.
Oko toga se slažemo.
Odlučio sam otići na rendgen kiropraktičaru
jer ne vjerujem vojnoj bolnici.
Vlada taji zdravstvene kartone vojnog osoblja. Terry je dobar primjer.
Ostale ne poznajem osobno,
ali jako je teško
iskopati zdravstvene kartone i dobiti pomoć u vojnoj bolnici.
Prvi sam problem imao kad sam se razbolio.
Kad sam došao u vojsku, bio sam zdrav. Ne bi vas primili sa šumom na srcu.
Odmah bi vas otpisali.
Kad sam 1988. godine išao u mirovinu,
na liječničkom su pregledu utvrdili da imam problema sa srcem.
S vremenom su se pojavili i problemi s očima.
Liječnik mi je pogledao oči i pitao jesam li bio izložen zračenju.
Rekoh: „Koliko znam, ne.”
Rekao je da su mi oči oštećene zračenjem.
Nakon incidenta nisam se najbolje osjećao,
no to nisam povezao s incidentom.
No nakon malo istraživanja shvatio sam da je za ozljede kriv susret u šumi.
Kad je John Burroughs zatražio svoj karton prema Zakonu o slobodi informacija,
zahtjev mu je odbijen.
Ne može ostvariti ni pravo na mirovinu.
Ako je vaš dosje povjerljiv,
ne mogu potvrditi ništa što bi potvrdilo moju tvrdnju.
Zrakoplovstvo ne želi potvrditi da sam služio od 1979. do 1982. godine.
Ja sam Cheryl Bennett
i bila sam pomoćnica senatora Johna McCaina.
Bavila sam se biračima koji su imali problema s vojnim bolnicama.
U kolovozu 2013. godine upoznala sam Johna Burroughsa.
Trebao je pomoć u vezi s obrascem DD-214 i svojim zdravstvenim kartonom.
Kad napustite vojsku, dobijete DD-214.
Obrazac DD-214 izdaje se vojnim osobama
koje su časno otpuštene iz službe.
To potvrđuje da ste služili kako biste ostvarili pravo na mirovinu.
John ga nije dobio.
Kad je odlučio da treba liječničku pomoć,
pojavili su se problemi.
„Ne, niste bili u vojsci.”
U jednom se trenutku počeo pitati je li poludio.
„Je li se to zaista dogodilo?”
Uključilo se Ministarstvo pravosuđa.
Cheryl mi je rekla da su doveli nekoga s velikim ovlastima,
ali ni ta osoba nije imala pristup.
Mogli su samo potvrditi da sam služio u periodu koji sam naveo.
Sve je bilo povjerljivo.
Kad vam dosje označe tajnim,
bespomoćni ste jer vam ga neće dati.
Čak sam dobila pismo od jednog poručnika iz Ministarstva pravosuđa.
Rekao je da ga baš briga i da ne mogu uplitati Johna McCaina
jer ništa neću postići.
To me razljutilo.
Kongres, CIA, FBI,
Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo obrane.
Svi s kojima sam surađivala
tajili su njegov dosje.
No za neke pripadnike vojske i dužnosnike glavni problem nije manipulacija vlade.
Vjeruju da je problem u nedostatku informacija.
ZNA LI VLADA ŠTO JE POSRIJEDI?
Studirao sam strojarstvo i zrakoplovno inženjerstvo.
Ubrzo sam se pridružio Mornarici i godinama letio u F-18
iz baze u Virginia Beachu.
Kad smo 2014. letjeli, često bismo na radaru vidjeli neke objekte.
Svi bi ih senzori uočili,
a svi su ti senzori spojeni s kacigom.
Dok gledamo u nebo izvan kokpita, to izgleda poput proširene stvarnosti.
Vani bi trebali biti samo avioni F-18. Odmah bismo uočili bilo što drugo.
Mnogo je komercijalnog zračnog prometa,
ali ti se objekti nisu ponašali kao letjelice.
Bili su nepomični,
kretali su se vrlo brzo ili vrlo sporo
i bili su ondje cijeli dan. Tko je to?
Posljednjih godina izraz NLO, „neidentificirani leteći objekt”,
zamijenjen je izrazom NZF, „neidentificirani zračni fenomen”.
NLO-i su već neko vrijeme prisutni u našoj kulturi.
Čim kažete „NLO”, svi odmah pomisle na izvanzemaljce.
Taj termin ima brojne konotacije, pa smo se morali udaljiti od toga
i naći nešto neutralnije i objektivnije.
„Neidentificirani zračni fenomen” ne implicira da se radi o objektu.
Možda je plazma. Možda je atmosferski fenomen.
Kako smo promatrali te objekte,
zaključili smo da se radi o nekom tajnom programu za koji nismo znali.
Je li to strani neprijatelj? Je li to Rusija ili Kina?
Jesu li otkrili nešto
što im omogućuje da djeluju u našem zračnom prostoru?
Da izgledaju kao ruske ili kineske letjelice,
bilo bi reakcija. Pozvali bi Nacionalnu gardu. To bi bio velik problem.
Ryan će uskoro svjedočiti
susretu s NZF-om o kojem se mnogo govorilo.
U siječnju 2015. moja eskadrila i ja letjeli smo na Floridi
kad smo snimili taj video.
Kao što vidite,
letjelica koja snima nalazi se na 7600 metara iznad oceana.
Ovaj je objekt na istoj visini.
Snimka je prilično dobra.
Zatim vidimo kako se objekt rotira.
Rotira se kao žiroskop.
Žiroskop je mehanizam koji omogućuje rotaciju oko vlastite osi.
Godine 2017. vidio sam članak i snimku u New York Timesu.
Bio sam ondje kad je snimka nastala.
Prepoznajem glasove mojih kolega.
- No ako je... - Pogledaj ti to!
Rotira se.
Snimka je na društvenim mrežama
ponovno rasplamsala raspravu o NZF-ovima.
Nakon što sam službeno napustio Pentagon,
shvatio sam da nepoznate letjelice stalno ulaze u naš zračni prostor.
Tako je već nekoliko godina
i nitko ništa ne poduzima.
Čovječe, gle kako leti!
Objekti koje smo viđali nisu izgledali i ponašali se
kao letjelice naših neprijatelja.
Vladajući su sve ignorirali, a inače ne bi.
Ignoriraju li se susreti s NZF-ovima namjerno
ili samo ne postoji protokol?
Postoje brojne organizacije koje su se bavile time,
ali nisu to nikomu mogli prijaviti.
U tom sam se trenutku javno angažirao.
Odbor za proračun
NLO-e je još uvijek smatrao bedastoćama.
Nisu htjeli izdvojiti sredstva
i još nisu imali informacije.
Predložio sam im da zatraže izvješće obavještajne službe
o tom pitanju.
To je izvješće objavljeno u lipnju 2021. godine.
U preliminarnom izvješću piše da se NZF-ovi
mogu podijeliti u pet glavnih kategorija.
Smetnje na radaru, prirodne pojave, strani neprijateljski sustavi,
povjerljivi razvojni programi i ostalo, događaji koje se ne može objasniti.
Kad je preliminarno izvješće otišlo u Kongres,
vojska je prvi put javno priznala
da postoji nešto što ne može objasniti.
Ryan Graves zrakoplovni je inženjer i pilot.
Kad vam netko poput njega kaže
da je često nešto viđao,
možete se u to pouzdati.
Neidentificirani zračni fenomeni moguća su prijetnja državnoj sigurnosti.
NZF-ovi dugo su bili stigmatizirani,
pa nismo dobivali kvalitetne informacije.
Piloti nisu to prijavljivali kako ih ne bi ismijavali.
Potvrdili su izjave niže rangiranog osoblja.
To pokazuje koliko je čitava tema stigmatizirana.
Morali smo uložiti mnogo truda da informacija dođe do vladajućih.
Ova su izvješća dio tog procesa.
Zato sad postoji Ured za rješavanje anomalija
u sklopu Ministarstva obrane.
To je tijelo sad zaduženo za primanje informacija od svih vladinih organizacija.
Analiziraju i pregledavaju sve obavještajne podatke od 2. svj. rata
i omogućuju zviždačima da se jave unatoč potpisanim ugovorima o tajnosti
i otvoreno progovore o onomu što znaju.
Nismo pobijedili u Hladnom ratu jer smo bolje čuvali tajne.
Pobijedili smo jer smo bolje dijelili informacije.
Mislim da su htjeli izbjeći sve što bi potaklo zanimanje novinara
i sve što bi se moglo protumačiti kao dokaz
da postoje letjelice koje bi mogle biti izvanzemaljske.
Svaki pokušaj relativizacije događaja u američkom zračnom prostoru
pao je u vodu u veljači 2023. godine.
U veljači 2023. Sjedinjene Države oborile su četiri objekta
iznad kopnenog dijela SAD-a.
O tomu su izvještavale sve vodeće novinske kuće u SAD-u.
Iz Pentagona su nam upravo javili
kako prate kineski špijunski balon iznad sjevernog dijela SAD-a.
Treći dan zaredom, četvrti put u samo devet dana,
Sjedinjene Države oborile su neidentificirani leteći objekt.
Bili su iznad Aljaske, Yukona u Kanadi i jezera Huron.
Nakon što je kineski špijunski balon prije tjedan dana srušen
uz obalu Južne Karoline.
Vlada i nakon tri dana srušene objekte
naziva samo objektima.
Ovo je bez presedana iz više razloga.
Jasno nam je rečeno da se radi o kineskom balonu.
No sljedeća tri predmeta koja smo srušili ostala su neidentificirana i nepoznata.
S obzirom na mnoga neodgovorena pitanja
i iskustva pripadnika vojske poput Terryja, Johna i Ryana,
možemo li uopće pretpostaviti što je zaista na nebu?
HOĆEMO LI IKAD SAZNATI ISTINU?
Jednostavno nemamo dovoljno podataka.
Saznat ćemo samo ako se posvetimo tomu.
Kongres priznaje da je tema NZF-ova složena
i zahtijeva stručan pristup.
Danas ne raspravljamo samo o postojanju NZF-ova,
već i o načelima koja definiraju našu zemlju.
To su transparentnost i odgovornost.
Vidimo da se razgovor seli u javni sektor.
Mislim da je to ključno da bi se otvoreno razgovaralo o ovoj temi.
Američka javnost ima pravo znati da postoje nepoznate tehnologije,
nezemaljska inteligencija i neobjašnjivi fenomeni.
Veliki broj prijava neobjašnjivih fenomena trebao bi biti zvono za uzbunu.
Ako se srušila letjelica,
imamo li tijela pilota koji su upravljali njome?
Kao što sam rekao u intervjuu za NewsNation,
pronađeni su biološki dokazi.
Bili su ljudskog ili izvanzemaljskog porijekla?
Izvanzemaljskog.
Mnogi te tvrdnje smatraju potvrdom izvanzemaljskog života.
Vijesti se brzo šire društvenim mrežama
gdje mnogi izražavaju šok i nevjericu.
Jeste li jutros gledali ono suludo saslušanje o NLO-ima? Čovječe...
Golem korak za nas ljubitelje NLO-a.
A onda vlada spomene izvanzemaljce. „Iznenađenje!”
Rado bih prva tražila izvanzemaljce da me otmu.
Postoje leteći objekti za koje nemaju nikakvo objašnjenje.
Ne možemo si priuštiti da ne znamo tko nadlijeće našu zemlju.
Sad je mnogo bolje,
ali pred nama je još dug put.
Što sad znate, a prije niste znali?
Ništa.
Što ćete znati sljedeći mjesec?
Ništa. A za šest mjeseci? Ništa.
Tu i tamo će nešto procuriti. Ako vam je to dovoljno, to je sve što ćete dobiti.
Znate što ćete dobiti završi li sve pred Kongresom?
Još jedno zataškavanje.
Priznali su da postoje stvari koje ne mogu objasniti i istražuju ih,
ali nikad neće reći o čemu se radi.
Ozlijeđen sam na dužnosti u Rendleshamskoj šumi.
Na kraju su vojska, Min. obrane i vojna bolnica to i priznali.
No nikad nisu ni Cheryl ni meni rekli
što mi se točno dogodilo i što me ozlijedilo.
Dobila sam dopis u kojem piše da nikad neće dobiti svoj karton.
I John ga je dobio. Piše da će dobiti mirovinu,
ali zdravstveni karton neće dobiti nikad.
Tko to radi? Zašto?
Zašto to rade? Neće odgovoriti.
Za mene je to i dalje nepoznanica.
Mislim da imamo neku izvanzemaljsku tehnologiju.
Imamo nešto pod ključem, skriveno od pogleda.
Jedini razlog zašto nam ne mogu reći
bio bi da se radi nacionalnoj sigurnosti.
Možda i jest. Ne znam. No volio bih znati.
Možda nikad nećemo saznati kakva su to neobjašnjiva svjetla i objekti na nebu,
ali jedno je sigurno.
Ako se odgovori ikad saznaju,
mogli bi iz temelja promijeniti tijek povijesti.
Još je mnogo neodgovorenih pitanja.
Je li moguće da su to sonde neke udaljene civilizacije?
Mislim da nas to ne bi trebalo iznenaditi.
To je nešto što bi moglo imati dalekosežne posljedice
i za mnoge bi moglo biti uznemirujuće.
No moramo se voditi podacima, kakvi god bili.
Moramo.
Prijevod titlova: Elvis Šimunic