Sjećam se kad sam kao mali
gledao film Rat svjetova.
Prestravio sam se svih tih svemirskih brodova.
Gađali su ljude i kuće.
Tata mi je rekao:
„Sine, to je samo film.”
Rekao je da takve stvari ne postoje.
Dok jednog dana...
Dvojica muškaraca vlastima su ispričali prilično bizarnu priču.
Charles Hickson i Calvin Parker rekli su da se blizu njih spustila čudna letjelica
i da su ih otela tri nezemaljska stvorenja.
Skoro sam doživio srčani udar. Bio sam na korak od smrti.
I ja sam se nasmrt uplašio.
Već sam ionako proživio svakakve grozote,
a sad još i ovo.
Rekao sam tati da mi kaže što se dogodilo te noći.
Počeo mi je pričati,
a oči su mu se odjednom napunile suzama. Pitao sam ga zašto plače.
Rekao je: „Sine, mnogo sam puta bio u strahu,
ali nikad me ništa nije ovako uplašilo.
Bojao sam se da će me odvesti odavde
i neće se saznati što nam se dogodilo.”
ČUDNI DOSJEI OTVARAJU NOVA PITANJA
NERAZJAŠNJENI DOSJEI
Navečer 11. listopada 1973. godine
Charlie Hickson i Calvin Parker pecali su na rijeci.
Tvrde da su vidjeli izvanzemaljce.
Mnogi se već 50 godina pitaju što se zaista dogodilo te noći.
MOGUĆI SCENARIJI
JESU LI SE U PASCAGOULI SPUSTILI IZVANZEMALJCI?
Obožavam Mississippi.
Zvižduk vlaka,
lokalne sokove.
Poseban način života. Tako sam odgojen.
Nema žurbe. Ovdje se tako živi.
Tata i ja smo se doselili u Pascagoulu 1969. godine.
Pascagoula je bila uspavano ribarsko seoce,
a onda je otvoreno brodogradilište.
Brodogradilište Ingalls 1950-ih je počelo proizvoditi razarače za američku vojsku.
Trebali su im radnici i masovno su zapošljavali.
Bilo je vrlo malo kriminala.
Tada ste još uvijek mogli spavati
s otvorenim prozorima i otključanim ulaznim vratima.
Tata mi je bio najbolji prijatelj. Često smo išli u ribolov.
Tata je znao uhvatiti ribu. Izluđivao me.
Samo ih je vadio, a ja nisam mogao ništa uhvatiti.
Zabacio bih pokraj njega, ali svejedno ne bih ništa uhvatio.
Često bismo brali kupine i slično.
Uzgajali smo svinje i krave.
Imali smo sve što treba.
Calvin i ja zajedno smo išli u školu.
Živjeli smo blizu jedan od drugoga.
Tad je imao 18 godina. Baš kao i ja.
Calvin, njegov tata i moj tata često smo zajedno kampirali.
Mnogo smo se družili.
Moj mu je tata pomogao naći posao u brodogradilištu.
Jednog su dana odlučili nakon posla otići u ribolov.
Tako su se zatekli na rijeci.
I tada se sve dogodilo.
11. LISTOPADA 1973. GODINE
Riba je upravo zagrizla i pokušavao sam je izvući.
Kad sam se okrenuo, umalo sam se sledio od straha.
Čuo sam neko zujanje.
Na oko 20 metara od nas spuštala se neka letjelica.
Rekao je da je lebdjela.
Nije dodirivala tlo.
Bila je osvijetljena.
Samo se spustila.
Odjednom se jedan dio otvorio.
Kao da me začarala.
Možda ode.
Mogli bismo pohitati u auto i pobjeći.
A onda su odjednom izašla tri bića.
Nisu dodirivala tlo.
Dva su prišla tati, a jedno Calvinu.
Nisu imala oči.
Imala su nešto u središtu onoga što bih nazvao licem.
Nešto im je stršalo na mjestu gdje ljudi imaju nos.
Nisam vidio vrat. Kao da je glava nataknuta na tijelo.
Nisu imala ruke kao mi. Imala su nekakva kliješta ili kandže.
Zgrabila su ga za ruku.
Rekao je da od tog trenutka nije mogao micati očima.
Nije mogao govoriti. Bio je potpuno paraliziran.
Jedno je biće zgrabilo Calvina.
Vidio sam da je klonuo i kasnije sam saznao da se onesvijestio.
Jedno je biće proizvodilo čudan zvuk. Poput brujanja.
Baš tako. Jedno je biće proizvodilo taj zvuk.
Druga nisam čuo jer sam se onesvijestio.
Dva su mi bića zgrabila ruke. Jedno sa svake strane.
Odveli su ih u letjelicu.
Rekao je da je izgledalo kao da su u žarulji.
Bilo je jako svijetlo.
Bio sam sam. Djelovalo je kao da traje cijelu vječnost.
„Bože, pomozi. Gdje je Calvin? Što su mu učinili?”
Onda sam vidio kako iz zida izlazi nešto nalik velikom oku.
Pokušao sam zažmiriti, ali nisam mogao.
Oko se približilo. Zaustavilo se na 15 cm od mog lica.
Zadržalo se ondje neko vrijeme,
a onda se počelo spuštati i cijelog me promatrati.
Tata procjenjuje da je bio unutra oko pola sata.
Kad su ga pustili,
odveli su ga na isto mjesto odakle su ga oteli.
Calvin je stajao pokraj rijeke.
Stajao je raširenih ruku. Kao da zuri u nešto.
Prije nego što sam mu se približio, opet sam začuo ono zujanje.
Ugledao sam plava svjetla.
Letjelica je odjednom nestala.
Htjeli su ući u auto i otići kući.
Tijekom vožnje razgovarali su i složili se
kako moraju javiti vlastima
jer se možda sprema invazija.
Dvojica su došla u šerifov ured
oko 21 sat.
Bili su vrlo uzrujani,
histerični, izvan sebe. Plakali su.
Ispričali su mi što se dogodilo.
Nisam to vidio svojim očima.
Kad smo došli k šerifu Diamondu,
osjećali smo se kao da smo na ispitivanju.
Nisam znao što bih učinio, kamo bih otišao
i komu bih se obratio.
Odlučio sam da neću nikomu ništa reći.
Nisam odmah saznala.
Mislim da su prošla tri dana.
Čula sam da se nešto dogodilo.
Nisam znala koliko je ozbiljno dok nisam vidjela Calvina.
Htio sam je zaštititi, a nisam znao kako.
To se dogodilo u listopadu.
Vjenčali smo se u studenom.
Nisam znao kako bih to zatajio
jer svi su mediji
pisali o tomu.
Dvojica iz Mississippija kažu da su ih proučavali svemirci.
Nejasno je kako se priča tako brzo proširila.
Calvin je mislio da je Charlie sve proširio.
Bilo je nevjerojatno što su priču objavili i vodeći listovi u zemlji.
NLO-I U MISSISSIPPIJU
BLISKI SUSRETI
Došli su iz Rolling Stonea.
Ne sjećam se da su objavili članak.
TOLIKO SU SE BOJALI DA SE NISU MOGLI POMAKNUTI
OPET VIĐENI NLO-I
Imala sam 12 godina.
Sjećam se da je vijest tog vikenda bila na svim naslovnicama.
Išla sam prespavati kod prijateljice.
Sjećam se da sam je pitala
zašto njen tata stavlja aluminijsku foliju na prozore.
Rekla je da ne zna, pa sam ga pitala.
Rekao je: „Da se zaštitimo od izvanzemaljaca.”
NLO-i su stigli.
Znanstvenici ih shvaćaju ozbiljno.
Šerifov je ured tog tjedna primio dvije-tri tisuće poziva.
Većinom su zvali ljudi koji su bili uplašeni, zabrinuti ili znatiželjni.
Čitav je grad bio u rasulu.
Znam kako je policiji kad pristiže toliko poziva.
Ne mogu ni zamisliti kako im je bilo...
Ne samo njima, već i okružnim vlastima.
Ljudi su viđali plava svjetla i bojali se.
Isprva su svi mislili da je to šala.
No oni koji su razgovarali sa žrtvama ne misle tako.
Neki su se bojali noću ostati sami kod kuće.
Imali su kape od aluminijske folije.
Neki nisu vjerovali u tu priču.
Većina žitelja Pascagoule vjerojatno je odmahnula rukom
i rekla da je to nemoguće.
Priča je bila nevjerojatna. To se nije moglo dogoditi.
Kad sam došla u crkvu, prvo su me pitali jesu li bili pijani.
Znao sam da govori istinu. Bez ikakve sumnje.
Nije bilo čvrstih dokaza da su bili oteti,
pa su mišljenja oko njihovih tvrdnji u gradu bila podijeljena.
Unatoč tomu, nikad nisu promijenili priču.
JE LI SUSRET BIO PLOD NJIHOVE MAŠTE?
Tata je uvijek bio veseo. Volio se smijati.
Nakon što mu se to dogodilo, izgubio je tu vedrinu.
Vidjelo mu se u očima i na licu.
Uvijek je o nečem razmišljao.
Znam da je jako dugo imao problema s nesanicom.
Moja je majka bila nasmrt preplašena.
To ju je doista izbezumilo.
Oblijevao ga je hladan znoj.
Morao je mijenjati plahte dva-tri puta svake noći.
Toliko se znojio.
Otad više nije isti, a nisam ni ja.
Moj tata bio je stariji.
Svašta je proživio u Koreji
i bio je pripremljeniji na takvo što od Calvina.
Kad je Calvin izašao iz auta...
Prvi sam ga put vidjela nakon četiri dana.
Nije baš dotrčao k meni, ali želio me što prije zagrliti.
Jako smo se dugo grlili.
Primijetila sam da mu usta drhte.
Bio je strašno traumatiziran i uznemiren.
Doživjeli ste nekoliko živčanih slomova, zar ne?
Nekoliko sam puta završio u bolnici zbog živaca.
Još imam problema sa živcima.
Kad je došao na hitnu, počeo je razbijati.
Nije se mogao nositi s tim.
Mislim da je zato tata svima želio reći što se dogodilo.
Calvin nije htio razgovarati o tomu.
Samo je htio sve zaboraviti.
Ne znam što se dogodilo. Zaista ne znam.
Ne znam. Što sam zaključila nakon susreta s g. Parkerom?
Tom se čovjeku nešto dogodilo.
Bez ikakve sumnje.
Sjećaš li se
kad si me prvi put vidio kad si došao autom?
Da. Bio sam vrlo sretan što te vidim.
- Vrlo sretan. - Dugo smo se grlili.
Da.
Vidjela sam da ne želi razgovarati o tomu.
Nisam htjela učiniti nešto što bi ga uzrujalo.
Dala sam mu prostora.
Znala sam da će mi reći što je bilo kad bude spreman.
U sedamdesetima je u ovom području bilo mnogo NLO-a.
Duž cijele obale Mississippija viđeni su NLO-i.
Bilo ih je mnogo. Stalno se nešto događalo.
Područje gdje su Calvin i Charlie te noći pecali
bilo je blizu pokretnog mosta na rijeci Pascagouli
kojim je u to vrijeme upravljao mostar.
JE LI JOŠ TKO NEŠTO VIDIO?
Kad sam počela istraživati ovaj slučaj, nešto me jako mučilo.
Mostar nije ništa vidio.
Bila su dva mostara.
MOSTARI MJESTO OTMICE
Na jednoj od Charliejevih fotografija s mjesta događaja
u pozadini se vidi mostareva kabina. Nije bila daleko.
Zašto mostar nije vidio ako je bilo tako blještavo i u blizini?
Na rijeci je sigurno bio odsjaj. Zašto mostar nije ništa vidio?
Calvin i Charlie mislili su da su samo oni to vidjeli.
No mjesto gdje se dogodio susret
nije bilo daleko od brodogradilišta i kuća.
Još su neki nešto vidjeli te noći.
Bio sam kod kuće.
Padao je mrak, a moja djevojka i ja bili smo na odlasku.
Kad sam ušao u auto,
s ove sam strane rijeke vidio čudna svjetla.
Bila su žarka poput najsjajnijih LED žarulja
koje tad još nisu postojale.
Mislio sam da dolazi veliki avion, ali ovdje ne bi mogao sletjeti.
Kad smo došli do mosta, svjetla su se pojačala
iznad starog brodogradilišta na južnoj strani mosta.
Popeli smo se na most, a svjetla se nisu micala.
Bila sam u dvorištu.
Primijetila sam nešto čudno i promatrala 20 minuta.
Bilo je plave boje.
Letjelicu je okruživalo mnoštvo svjetala. Onda se zaustavila i ostala na mjestu.
Spustila se blizu obzora.
Zaustavili smo se na semaforu.
Vidjela sam da nešto ide prema nama,
ali nisam znala što je to.
Rekla sam: „Pogledaj.” Bilo je nisko, iznad ulične rasvjete.
No nije se čula buka motora.
Odozdo je bilo jarko osvijetljeno.
U to svjetlo niste mogli dugo gledati.
Radio je poludio, a mi smo bili izvan sebe.
Pitali smo se što je to.
Onda je odjednom odletjela prema sjeveru i nestala.
Golemom brzinom. Samo je nestala.
Nismo znali što je to.
Sve se dogodilo iste večeri.
Nismo znali što smo vidjeli, ali vidjeli smo svjetla.
Vratila sam se u kuću i rekla roditeljima.
Rekli su mi da nikomu ne govorim jer će misliti da sam poludjela.
U to se vrijeme tako na to gledalo.
Svi su govorili da neće nikomu reći jer im neće vjerovati.
Mislili su da će im se rugati.
Dogovorili smo se da nitko neće ništa reći o tome.
Svi su bili napeti
i zabrinuti zbog onoga što će drugi misliti o njima.
Vjerovali oni u to ili ne, to je bio tabu.
Nisu to mogli povezati s Biblijom
ili s nečim što je Bog stvorio.
Tata je bio vrlo religiozan.
Roditelji su ga tako odgojili.
I mene je tata tako odgojio.
Pronašao je utjehu u vjeri
jer je znao da ga Bog neće suočiti s nečim što neće moći podnijeti.
Vjerujem u Boga.
Mislim da Bog, u svoj svojoj veličini,
nije stvorio samo ovaj mali svijet, već i sve druge svjetove.
Neki su se svjedoci javili tek poslije.
Mislim da ljude više nije briga
što netko govori o njima.
Tko smo mi da kažemo da Bog nije stvorio još nešto?
Sjećam se kako su priču prenijeli The Tonight Show i druge emisije.
Priča je nevjerojatna.
Dva obična radnika u brodogradilištu odu u ribolov nakon posla
i iznenada se dogodi nešto što im je promijenilo živote.
Kad je priča objavljena,
mediji su proganjali Charlieja i Calvina.
Brojne su emisije htjele da podijele svoju priču kako bi zaradili na njima.
Tata je gostovao u nekoliko emisija.
Bio je kod Johnnyja Carsona, Dicka Cavetta i u kvizu Pogodi istinu.
Osobo broj jedan, jeste li se mogli oduprijeti
ili ste bili hipnotizirani?
Nisam se mogao oduprijeti.
U redu.
Neka ustane pravi Charles Hickson.
Na priči o NLO-u moglo se zaraditi,
a Charlie je iskorištavao svaku priliku kako bi ispričao što mu se dogodilo.
JESU LI SVE IZMISLILI ZBOG SLAVE I NOVCA?
Charles Hickson ispričat će svoju priču pred publikom, ali to će vas koštati.
Hickson se udružio sa skupinom hipnotizera i vidovnjaka
i dogovorio niz gostovanja.
Ulaznice se prodaju po pet i deset dolara.
Kad ne gostuje pred publikom, na radiju, televiziji i ne promovira svoj album,
Hickson piše knjigu o onomu što mu se dogodilo.
Moj je tata davao intervjue diljem zemlje.
No morate znati
da nije baš ništa na tomu zaradio.
Tražio je samo
da mu plate koliko bi tog dana zaradio na poslu.
Izgubio sam povjerenje u Charlieja
jer smo se dogovorili da nikomu nećemo reći,
a on je ispričao svima.
Ovdje nisam imao nikoga.
Imao sam ljude pored sebe, ali ni s kim nisam mogao razgovarati.
Mediji su bili posvuda.
Tati je to počelo smetati.
Svi su ga povlačili na svoju stranu.
Svi koji su gledali kviz Pogodi istinu,
po njegovu su ponašanju vidjeli koliko ga to iscrpljuje.
Više nije bio isti.
Kad se to dogodilo, g. Hickson bio je svima na raspolaganju.
No g. Parker imao je mnogo psihičkih problema zbog incidenta
i izbjegavao je javne istupe.
I sam se borio kako da sve to shvati.
Preispitivao je vlastito mentalno zdravlje.
Svatko bi to radio.
Nije želio publicitet.
Nikad ne znate kako će se ljudi ponašati prema vama
nakon takvog događaja.
Sjećam se da mi je g. Calvin rekao da je jednom bio na sprovodu.
Netko ga je prepoznao.
Prišao mu je i pitao ga je li on Calvin Parker.
Calvin je potvrdio,
ali nije se zadržao.
Rekao je da je netko umro i obitelj tuguje.
On i supruga sjeli su u auto i otišli kući.
Neki su nas pratili do auta.
Umakli smo im i krenuli kući.
Ubrzo nakon toga, 2018. godine,
počeo mi je govoriti o tomu.
Znala sam da je traumatiziran,
ali nisam bila svjesna u kolikoj mjeri.
Zamislite susret s nečim nepoznatim.
Otmu vas i vrše razne pokuse.
Ne znate hoćete li preživjeti.
Mislim da tada nitko nije znao što bi mislio o svemu tome.
Bili su uplašeni i oni koji su vidjeli svjetla.
Ako priznaju da su nešto vidjeli, mislili su da će i njih izbjegavati.
Odmah ste povjerovali?
Nisam siguran. Vjerojatno ne. Bio sam još mlad.
Kad se pojavila tajna snimka Charlieja i Calvina,
mnogi su se uvjerili da se to doista dogodilo.
Zaista su nam mogli nauditi.
Neugodno mi je jer nam nitko ne vjeruje.
Nikad u životu nisam vidio takvo što.
Početkom 2020. godine pojavila se snimka
koja je mnoge uvjerila u Charliejevu i Calvinovu priču.
One noći kad su prijavili otmicu,
policajci iz Pascagoule snimili su ih bez njihova znanja.
Kad je šerif ostavio Charlieja i Calvina same u sobi,
stavio je kazetofon u ladicu ili ispod stola.
Čuješ za takve slučajeve, ali ne vjeruješ.
Da, Calvine. Znam.
- Skoro sam umro. - I mene je nasmrt preplašilo.
Ostavili su ih same u sobi.
To bi bio pravi trenutak da kažu: „Misliš da su nam povjerovali?
Možda bismo trebali uskladiti priče.”
No nisu mijenjali priču.
Ležim ovdje i plačem.
Znam.
Neugodno mi je jer nam nitko ne vjeruje.
Zaista su nam mogli nauditi.
Onesvijestio sam se. Prvi put u životu.
Ali ne možeš nikoga u to uvjeriti.
Ne mogu shvatiti ona vrata. Jesi li vidio kako su se sama otvorila?
Ni meni nije jasno.
Doista možete čuti strah u njihovom glasu.
Calvin je rekao...
Vidi se da je bio nasmrt preplašen.
Bili su potpuno uvjereni da im se to doista dogodilo.
Calvin je poslije tvrdio da su ga izvanzemaljci opet posjetili.
No o drugom je susretu otvoreno govorio
kako bi se lakše nosio s tim iskustvom.
Što danas mislite o onomu što vam se dogodilo?
Nikad nisam bio psihički stabilan kao sad.
Mogu se zrelije nositi s tim.
Bilo mu je lakše kad je počeo govoriti o tomu.
Ni za koga nije dobro
da tako dugo drži to u sebi.
Neki vjerojatno još misle da je lud.
No znate što? Više ga nije briga.
Iskreno, mislim da ga je razgovor o tomu oslobodio.
I Charlie Hickson tvrdio je da su ga opet posjetili 1974. godine.
Jednog je dana sjedio ispod stabla i jeo naranču.
Rekao je da je imao osjećaj da ga nešto promatra.
Okrenuo se,
a dvojica su stajala iza njega.
Nisu mu se približili.
Imao je osjećaj kao da mu je nešto reklo:
„Nećemo vam nauditi.
I vratit ćemo se.”
Rekao je da su odjednom nestali. Bez traga.
Moj je tata bio jedan od prvih koje je oteo NLO.
Držao se te priče do smrti.
Nikad je nije promijenio. Meni je to dovoljno.
Ne možete normalno živjeti.
To vam je uvijek na pameti.
Mnogo toga je prošla. Znam da joj je bilo teško.
Nikad joj nisam odao priznanje što me čitavo vrijeme trpjela.
Nisam bio korektan
jer sam jako dugo čekao da joj sve ispričam.
Osamnaest godina.
- Ne, više. - Više od 18 godina, dragi.
Da.
Kako to reći nekomu koga voliš?
Mislit će da si idiot.
Ovo je spomen-ploča mojem ocu i Calvinu Parkeru
nasuprot mjesta gdje se sve dogodilo.
Jako sam ponosan na to.
To je njegova ostavština.
Tako ja to vidim.
Moj je tata za mene bio Superman.
Jako mi nedostaje.
Spomen-ploča pomogla je da rane zarastu. Ne samo zajednici koja im nije vjerovala,
već osobito g. Calvinu.
Sve smo osmislili i ostvarili.
G. Calvin bio je oduševljen.
Bilo je lijepo što je grad postavio spomen-ploču.
Bila mi je velika čast.
Rekao sam Waynette:
„Kad umrem, prospi moj pepeo oko spomen-ploče.”
Imam svoju spomen-ploču koju će svi moći posjećivati.
Došla je i obitelj g. Charlieja.
Imali su priliku reći kako im je bilo živjeti
i odrastati s tom pričom.
Iskustvo Charlesa Hicksona i Calvina Parkera
toliko je jedinstveno da se ne može zanemariti kao dio ovdašnje kulture.
Svakog trećeg petka u centru grada imamo razna događanja.
Bendove, pokretne restorane...
Jedan petak posvećen je otmici izvanzemaljaca.
Vjerujem da kao grad moramo slaviti tu priču.
Dolazimo izdaleka.
Imam ove zelene na napuhavanje.
Visoki su kao ovaj. Imam...
Zapravo, imam i jednog višeg.
Moramo ga vezati za jedan od stupova.
Odvedi me svojem vođi.
Skoro svaka radnja ima ovakvog svemirca.
Ali ovo je moja nagrada.
Ovo je naslovnica prve knjige g. Parkera.
Imam i veće koje je potpisao.
Nemaju ih mnogi, a ja sam jedna od njih.
Na to sam vrlo ponosna.
To se dogodilo u ranim sedamdesetima. Bila su drukčija vremena.
Mislim da su ljudi sad otvoreniji.
Na kraju krajeva,
bili su obični radnici iz brodogradilišta i nisu to tražili.
Dogodilo im se bez ikakva razloga.
No mislim da je dobro što su obojica istupili i rekli:
„Da, to nam se dogodilo.
Vjerovali ili ne, dogodilo se.”
Ne mogu reći da ne vjerujem. Ne mogu to isključiti.
Kad bolje razmislite...
Vjerojatno je zato Pascagoula tako reagirala.
Razmislite li o tomu, sve se mijenja.
Ako doista vjerujete da se to dogodilo, život će vam se potpuno promijeniti.
Njima se svakako promijenio.
Moj se tata uvijek pitao zašto je baš on odabran.
Nije shvaćao zašto bi...
Odabrali su njega, seoskog dečka.
Mnogo je razmišljao o tomu.
Da sam sve izmislio,
sigurno bih priznao.
Ne želiš se naći pred Stvoriteljem i imati sve to na savjesti.
Nisam to planirao.
Bog ima svoje razloge.
Ako je njemu dobro, i meni je.
Tko zna što se dogodilo na rijeci prije mnogo godina?
No za Charlieja, Calvina i mnoge druge u Pascagouli
nema nikakve sumnje.
Kad noću pogledate u nebo...
Ako se maknete od svjetla grada, vidjet ćete tisuće zvijezda.
Koliko znamo, još nisu našli kraj.
Nitko me ne može uvjeriti da ondje nešto ne postoji.
Moj je tata vjerovao u to.
Znam da postoje drugi naseljeni svjetovi.
Jednog će se dana svi uvjeriti u to i neće biti mjesta sumnji.
U SJEĆANJE NA CALVINA PARKERA
Prijevod titlova: Elvis Šimunic