Спробуй стримуватися.
Стримуватися? Тобто не скидати його зі сходів?
Колись я тебе напою, і ти розкажеш мені про колишню роботу.
Я не п'ю.
Сем Гейґ.
«Шотландський телеграф». Був на суді над Фінчем. Щодня.
Ні, не знаю.
Вони з Меррітт проводили вечори четверга в готелі.
Вона нас не знайомила.
Ви ж казали, що були близькі.
Ми не обговорювали її особисте життя, пам'ятаєте?
Схоже, вони працювали над справою про корупцію.
Що за корупція? І де?
Щось, що пов'язує Ґрема Фінча і Кірсті Аткінс.
-Кірсті Аткінс? -Потенційна свідка.
Ви не дали їй свідчити у справі Фінча.
-А чому не дав? -Ми сподівалися, що ви нам скажете.
Я не пам'ятаю цієї Кірсті Аткінс
і як вона причетна до справи.
Запитайте Ліама Тейлора.
Уже питали. Він сказав питати вас.
Ми знаємо, що Кірсті обіцяла Меррітт свідчити про те,
як вона зустріла покійну дружину Фінча рік тому в жіночому притулку.
Вона була там, бо Фінч побив її мало не до смерті.
Тож це була нова і не зовсім корисна інформація для Фінча.
Чому ж її не використали?
Кірсті була злісною злочинницею і сиділа у в'язниці Соктон.
Тобто ненадійний свідок.
Меррітт думала інакше.
Після їхньої розмови на Кірсті напали.
Хтось вважав, що вона варта довіри.
Тому я спитаю ще раз: чому її не викликали?
Я не пам'ятаю цієї особи, тому прокоментую загалом.
У таких випадках
присяжні бачать лише людину, що хоче на волю.
За кілька тижнів вона вийде з в'язниці, без ока
і з десятками шрамів, які заробила, поки була під вартою.
Він колись говорить?
Я не даю.
Напад стався, коли ви заборонили Меррітт
викликати Кірсті до суду.
Повірю вам на слово, бо ще раз:
я нічого про це не пам'ятаю.
Але погодьтеся: щоб це сталося,
Фінчу потрібні друзі всередині.
Морку, ви справді, як-то кажуть, псих довбонутий.
Навіщо мені допомагати Ґрему Фінчу?
Бо це не випадковий чоловік, який скинув напівп'яну дружину зі сходів.
У нього є гроші і влада.
Фінч — досвідчений злочинець із давніми зв'язками.
Йому не потрібна моя допомога.
Меррітт прийшла б до вас, щоб викликати Кірсті.
Є запис, що Меррітт хотіла викликати Кірсті?
-Чому ви такий упевнений? -Я вірю Кірсті.
Наркозлочинниці, яка хоче на волю.
І що з журналістом, з яким Меррітт нібито працювала?
Мертвий.
Невдало впав за день до зникнення Меррітт.
І якщо ви уважно стежите:
у нас один мертвий, одна жива і одна зникла
впродовж тижня після того, як Меррітт прийшла до вас зі свідкою проти Фінча.
Гаразд, Морку. Ви мене викрили.
Я під повним контролем Ґрема Фінча.
Він мені платить золотими монетами.
Ні, пане.
Ми гадаємо, що він вам опосередковано погрожував.
Вашу доньку Джулію зіштовхнули з дороги, поки тривав суд.
Вона вдарила і серйозно травмувала чоловіка. Неприємна ситуація.
Батько завжди дбає про те,
щоб біда не спіткала дорогих йому людей.
Для будь-якого чоловіка це слабкість.
Можна запитати, пане, звідки ви знаєте, що Кірсті Аткінс — наркозлочинниця?
Ви сказали.
Ні. Інспектор Морк сказав, що вона злісна злочинниця. І все.
Здається, єдина людина, яка може це довести, мертва.
Ми не впевнені, що Меррітт мертва.
Сподівайтеся, що так і є.
Дякуємо за увагу.
ВІДДІЛ НЕРОЗКРИТИХ СПРАВ
ДРУЗІ?
Ти єдиний, з ким я можу поговорити.
А Елісон? Міа, Дженна? Що вони?
Ні, вони надто пихаті.
«Надто пихаті». Говориш, бляха, як моя мама.
Припини.
Це правильне слово.
Вони спілкуються з Вільямом, а я надто страшна.
Ти дуже страшна.
Так, курва, я така.
Але я люблю наші розмови.
-Я можу сказати тобі майже все. -Майже?
А що не можеш? Наведи приклад.
-Я не можу навести. -Чому?
Бо якби я міг тобі сказати, я б сказав.
Слушно.
Чого регочете?
Лайле. Якого фіга?
Мама просила покликати тебе додому.
Добре, покликав. А тепер вали.
Вона сказала витягти тебе звідси.
Ніби це, бляха, можливо.
Пахне сексом.
Типу ти знаєш.
Твій тато йде.
Усе гаразд. Облиш.
-Привіт, Гаррі. -Виграли?
Ні, не сьогодні. Ти міг би нам допомогти.
Я на пенсії.
-Ти Лайл Дженнінґс. -Пане Лінґарде.
Ти ж не спалиш наш дім?
Тату.
Ні, пане. Я прийшов по Гаррі. Мама кличе.
-Вона прокинулася? -Ми йдемо.
Аякже.
Лайле.
До завтра.
Що я казав про візити Гаррі Дженнінґса, коли мене немає?
-Він непоганий. -Я у твоєї сестри питаю.
Ми з Гаррі тіпа друзі.
-Типу друзі. -Власне…
Ми кохаємо одне одного.
-Як Ромео і Джульєтта? -Та ну тебе.
-Він не скоро сюди прийде. -Ти пропустила братову гру.
Вільяму байдуже, чи я ходжу на його дурні ігри. Так?
-Як хочеш. -Бачиш? Байдуже.
-Річ не в цьому. -Тоді в чому?
У сім'ї?
Я так і думала.
Можна?
ДРУЗІ?
ХОЧ ЯКІСЬ…
Детективе Морку. Не впізнав.
Під моїм офісом ви були в гівняній тачці.
Радійте, що не в офісі. Поки що.
Як справи, Роббі?
Ми знайомі?
Бачив вас по телевізору, тож, практично, так.
Можу сказати те саме про вас.
Припускаю, як усі хороші адвокати, ви відвертаєтеся,
коли клієнт мухлює з м'ячем.
Ви прийшли нападати на пана Фінча, детективе?
Якщо так, можна ми спершу поїмо?
Усе гаразд, Роббі.
Детектив Морк прийшов почути вибачення за непорозуміння.
То ваш дресирований тарган випадково
поліз на 17-річного хлопця?
Так. Він мав полізти на вас.
Пробачте.
Визнаю, ви добряче віддубасили Фріца.
Мені здалося, Фріцу сподобалося.
Так. Ви зробили йому приємне.
Я вибачився. Ще щось?
Власне, так.
Обережно, детективе, це дуже дорогі ключки.
Отже, так.
Вас не судитимуть за вбивство дружини,
знімаю капелюха, адвокате.
Та я можу посадити вас
за організацію замаху на Кірсті Аткінс.
На кого?
Годі вам. Що скажете?
А ви що скажете, детективе? Дайте пану Фінчу поїсти.
Маєте докази?
У мене є інший ваш тарган, Ед Соломон,
який зішкріб Фріца з тротуару і відвіз до лікарні.
-А тепер і він у лікарні. -Так.
Зі зламаною ногою.
Добре, що йому не потрібна нога, щоб говорити.
Ед — чудовий співрозмовник.
Виявляється, у нього є повідомлення від вас.
Смішні — капець.
Тільки не для вас.
-І не для вашого адвоката. -Наприклад?
«Ґаббі каже, що може звести вас із парою лесбійок у Соктоні.
Вони виб'ють їй довбане око і змусять його з'їсти».
Вона мала свідчити проти вас,
тому це метафорично і символічно.
Детективе, пропоную закінчити нашу бесіду.
Ми припускаємо, що ця Ґаббі —
ваша провідниця у світ таємних домовленостей.
Але ми не знаємо,
хто вам розповів про Кірсті.
Детективе Морку.
Часом не Стівен Бернс?
Після того, як Ед чи Фріц зіштовхнули машину його дочки?
Якщо хочете говорити з паном Фінчем у такому тоні,
висувайте офіційне звинувачення, а ні — то йдіть геть.
-Це приватний гольф… -Фо!
Раджу підібрати.
Перепрошую, курва?
Перепрошуйте скільки завгодно.
Іди, Роббі.
Обіцяю не зізнаватися, поки тебе нема.
Кірсті вийде наступного місяця.
Надішлю їй кошик із кексами.
Ви забудете про неї.
І чого ж?
Бо якщо з нею щось станеться,
якщо вона хоч палець на нозі покалічить,
я вважатиму, що це ваша робота, і навідаюся.
І все?
Гадаю, ті самі два вишкребки, що були в Джаспера і Кірсті,
були і у Ферґуса Данбара,
копа, який від початку займався справою Лінґард.
Можливо. У них багато вільного часу.
Ви причетні до зникнення Меррітт Лінґард?
-Вам смішно? -Ще й як.
Навіщо мені прокурорка? Мене ж виправдали.
Виправдали у вбивстві. Вона розслідувала корупцію.
З журналістом Семом Гейґом, який випадково загинув
за день до її зникнення.
Вона могла дістати вас інакше.
Це дуже підозріло.
Ви, часом, нічого про це не знаєте?
Ні. І я не маю звички вбивати журналістів.
Лише дружину?
Фріц казав, що ви психований.
З уст Фріца це велика похвала.
-Гейґ був на вашому суді. -Як скажете.
Так, був.
Це він розповів мені про Кірсті Аткінс.
Коли?
Якось на суді.
Підійшов до мене на перерві і сказав, що вона дасть свідчення
і що це матиме негативні наслідки.
-Він просто попередив? -Так.
Тому інформація видалася підозрілою.
Я сказав Ґрему, що якщо це правда,
я негайно подам клопотання.
Я відчував, що рішення буде на нашу користь,
зважаючи на історію жінки.
Зрештою я нічого не зробив.
Не було потреби.
І Ґрем погодився чекати, поки ви подасте клопотання?
Я не брав участі в подальшому обговоренні цього питання.
І якби Ґрем захотів застосувати більш агресивний підхід,
я б, звісно, нагадав йому,
що в нас дуже вагомі аргументи і без залякування.
Є ідеї, чому Гейґ зробив вам такий подарунок?
-Ні. -Ніяких домовленостей?
Жодних.
І, припускаю, жоден із вас гадки не має,
що сталося з Гейґом, коли він видав вам
цю корисну інформацію?
З мого досвіду, детективе,
якщо хочеш завадити журналісту копати під тебе,
найгірше, що можна зробити, — нашкодити тому журналісту.
Те саме з копами.
Зачепиш когось із них, тобі ніколи не дадуть спокою.
Воно того не варте.
Забагато білих плям, пане Фінчу.
Кумедно вийшло з ключкою для гольфу.
Дякую.
Але мені аж полегшало, коли ти його не вдарив.
Господи. Усі говорять, що я втрачаю контроль.
Але ж ти стискаєш горлянки і скидаєш людей зі сходів.
Так, тільки коли я це роблю,
я не втрачаю контролю.
Я все чудово контролюю.
Що ти робив у Сирії? Кажи.
Ти не відповіси?
Морк.
-Дехто вас дурить. -Хто це?
Ваш улюблений журналіст — Денніс Пайпер.
Не кладіть слухавку. Я хочу допомогти.
Дуже щедро, але я думаю, ви сраний пацюк.
Я вам дещо надішлю. Подивіться.
Захочете поговорити — я буду в барі «Ґолден рул» ще годину.
Що за хрінь?
Подивимося?
Бляха!
Агов.
У мене в зубі інфекція.
Потрібні антибіотики.
А ще краще — довбаний стоматолог.
Гаразд. Помру від сраного сепсису.
Позбавлю вас радості самим це зробити.
Втрачається сенс після всього.
Він не давав мені спокою.
Де б я не був, він витріщався на мене.
-Витріщався на тебе? -Так.
Коли я їв або займався в тренажерному залі.
Міг читати в бібліотеці, він приходив і сідав навпроти.
Він дивився, як я сплю.
Я більше не міг терпіти.
Ти його сильно побив. Він може втратити око.
Семе, ти чув, що я сказав?
Він може втратити око.
Ти щось відчуваєш, коли я тобі це кажу?
-Так, мені приємно. -Тобі приємно?
Він би ніколи не відчепився.
Семе!
Я йому не довбаний брат. Треба було це якось вбити йому в голову.
Вбити в голову?
Ти впевнений, що це все?
Тобто?
Може, все значно складніше?
Годі з мене розмов.
Семе.
Я сказав, що більше не говоритиму.
Це розмова із 17-річним Семюелем Гейґом, після інциденту.
Десяте березня 2013 року, 11:09.
Я Террі Данді, радник виправних закладів Її Величності у Ґодгейвені.
Я знав Гейґа краще за інших, хоч це нічого не означає.
Гейґ прискіпувався до всього.
Він не ділився джерелами.
Не спілкувався ні з ким в офісі, навіть коли з'являвся.
І все одно всі думали, що він розумний.
-Але не ви. -Я його, бляха, знав.
Я знав, чому він добре ладнав з людьми, що перетнули межу.
Він один з них.
-Звідки у вас відео? -З його комп'ютера.
-Ви зламали комп'ютер Гейґа? -Після його смерті.
Ніби це щось змінює. Звідки відео у Гейґа?
Мабуть, хтось із Ґодгейвена дав.
Він їздив туди останні кілька місяців перед смертю.
-Навіщо? -Працював над статтею.
-Можна прочитати? -У мене є стандарти.
Що за хрінь? Ви журналіст. Ви б мамі всадили ззаду.
Як це допоможе у справі Меррітт Лінґард?
Це допоможе у справі про вбивство Сема Гейґа.
Ми не розслідуємо смерть Гейґа.
А варто. Сем знайшов цього хлопця.
Того, про якого говорив на відео.
Якого побив мало не до смерті.
Як його звуть?
Він назвав його «Ікс», щоб захистити його особу.
І як пан Ікс пов'язаний із Меррітт Лінґард?
Чекайте. Ніяк.
Хіба що Гейґ втягнув її в щось
із хлопцем з минулого.
Якраз робота для такого журналюги, як ви.
Поговоріть з Террі Данді,
інший голос на записі, що говорить із Семом.
Він досі в Ґодгейвені.
Я спробував, але він мене відшив,
бо справи закриті.
Це дуже захопливо.
Якщо щось знайдете, Морку, згадайте про мене.
-Привіт. -І тобі привіт.
-Що дивишся? -Якусь дурню.
Прекрасно.
У тебе був такий вираз,
якого не було, навіть коли ти дуже на мене злився.
Коли ти пішов за тим типом, ти був сам не свій.
Так.
Гаразд.
У мені дві особи.
Розумієш? Так мусить бути.
Я бачу те, чого більшість не бачить,
і що мало хто витримає,
і не має бачити, якщо чесно.
Наприклад? Що найгірше ти бачив?
Я не вчиню так із тобою.
Не перекладатиму з моєї голови у твою.
Мамі не казав, і тобі не скажу.
-Чому? -Бо ти живеш в іншому світі.
І тобі не треба знати особливості того світу,
окрім того, що він є, і раз на сто років
щось звідти потрапляє сюди.
Той чувак у кафе це знає.
Він хотів тебе налякати, показавши інший світ.
Хотів, аби ти боявся, щоб він міг тебе контролювати.
Таке неможливо пережити без певних наслідків.
Тобто мені снитимуться кошмари?
Хтозна,
але якщо ти за крок до смерті,
раптом з'являється купа різної хріні,
яка готова підкрастися до тебе.
-Ти хочеш мене налякати? -Ти вже боїшся.
У цьому й суть.
Тепер ти знаєш, що все може змінитися в одну мить.
-Ми члени одного клубу. -Я не хочу бути в цьому клубі.
Ніхто не вступає добровільно.
Люди все життя намагаються уникнути такої… напасті.
Але ти маєш ходити на зустрічі, говорити з іншими членами клубу,
щоб знати, що ти не єдиний, хто думає і відчуває те… гівно,
яке думаєш і відчуваєш ти.
Як ти й Гарді?
Так, як я і Гарді,
а тепер я і ти.
Чекай, ти…
хочеш поговорити про це?
Так, якщо треба, звичайно.
Про те, що сталося?
Про те, що відбувається.
Може, почнемо з того, наскільки ти злий,
що я зіпсував стосунки з твоєю мамою
і кинув тебе, коли мене підстрелили.
Це не твоя провина. Ти нічого не міг вдіяти.
Ні.
Але ти можеш злитися.
Це нормально. Тобі дозволено злитися.
Хай наша перша розмова буде про це.
Я тут.
І я слухаю.
Чесно.
Доброго ранку.
ТАТО
Куца справа.
Поліція глянула на ту скелю і зробила висновок.
Я зробив би те саме.
Ушкодження відповідають травматичному падінню з висоти.
Наче є нетравматичне падіння з висоти.
То в чому проблема?
Крім того, що час і причина смерті дуже підозрілі.
-Тип, що знайшов Гейґа, Пол Еванс. -Так, інструктор зі скелелазіння.
Так.
Каже, що напередодні був із дружиною
і знайшов тіло Гейґа вранці, коли робив фото для сайту.
Але в той день ішов дощ.
Це Шотландія.
Прокинувся — дощило,
дійшов — сонце, вертався додому — хуртовина.
А ще він надіслав десяток повідомлень на телефон Гейґа того вечора.
-Наприклад. -Слухаю.
«Більше ніяких секретів.
Тобі варто про все розповісти.
Річ не в моїй дружині.
Знай, я тебе розумію.
Ти повернувся в готель?
Вона ще там?»
-Зачекай. Хто «вона»? -Мабуть, Меррітт.
А на останнє повідомлення відповіді нема.
«Лізу на скелю, С».
І ніхто не перевірив.
Це не стосувалося смерті Гейґа, яку визнали випадковою.
Але стосується Меррітт.
Гейґ і Меррітт зустрічалися в готелі «Прінцез Ґарден»,
і редактор Гейґа сказав, що в нього був одноразовий телефон.
То Еванс говорив із Гейґом про секрети, розуміння і таке інше.
-Ви з Карлом про таке не говорите? -Я з дружиною про таке не говорю.
І дарма.
-Привіт, Роуз. -Привіт, Донно.
-Снідатимеш, пане Буркотуне? -Я не голодний.
Хочеш зустрітися з ангелом пітьми натщесерце?
-Я не голодний. -Як скажеш.
От бляха.
Роуз, хочеш чогось? Чаю?
Ні, дякую. Я вже забагато випила.
-Ти сказав Рітешу підстригти газон? -Так, а що?
Він доглядальник, а не садівник.
Сад більше потребує догляду, ніж я. Усе позаростало.
І хай краще буде там, ніж висить наді мною.
Ангел пітьми?
Фізіолог, з яким я або почну ходити, або сяду за вбивство.
Гаразд, скажи мені.
Якщо Карл уже потрусив дерево Пола Еванса,
то до чого ця розмова?
-В історії Еванса повно дір. -Так, вона протікає.
Мабуть, не хоче, щоб знали про його особливу дружбу з Гейґом.
Або він знає більше, ніж каже. Про Меррітт.
Якщо ти так думаєш, іди туди і спитай.
-Спитати? -Що він приховує.
Просто спитати?
А що? Ти ж хочеш знати.
Пол Еванс не зізнається, чи щось приховує.
Можна спитати, не питаючи, якщо розумієш, про що я.
Залежить від розміру яєць.
У мене навіть немає…
-Невеликі. -Неправильна відповідь.
Я серйозно, Роуз. Якщо це правда, якого фіга ти ще тут?
Спробуй ще раз.
У мене дуже великі яйця.
Молодець. Це було легко.
Подумаймо, як ти розіграєш Пола Еванса.
Боже, цей довбаний аварійний люк.
Поквапся!
Я ж просила малого гівнюка полагодити.
Засранець чортів.
Я прийшов на зустріч.
Ви б не могли… Дякую.
Припускаю, ви дістали мою адресу не зовсім чесно?
Усе справедливо — ви ж мене покинули.
Мушу визнати, гарне місце. Трохи дивне, але симпатичне.
Симпатичне?
Наче вам 20, і ви живете з однокурсниками.
Я жила тут з однокурсниками, коли мені було 20.
-А ваш дім який? -Як моя колишня.
То ми обоє живемо сумними історіями.
Певен, тут було значно веселіше.
Не дуже. У мене був дефіцит ваги і глибока депресія.
Більшість часу я зважувала моркву і робила вправи.
Краще, ніж мій шлюб.
Варто було перестраждати в 20.
-Ви знаєте, що таке страждання? -П'ятнадцять років у відділі вбивств.
Я про ваші.
Звинуватите мене в жалю до себе? Клас.
Я не звинувачую, а лише спостерігаю.
-Познайомилися з докторкою Зонненберґ? -Так.
І що скажете?
Вона нагадує мою тітку Інід.
Любить поратися в саду,
доглядає за фіалками,
а під ними поховані тіла.
Я відмовлюся від терапії.
Не можна відмовитися від того, чого не починали.
Мартін, мій квартирант, радить більше уваги приділяти снам.
Та я вже й не пригадаю.
То записуйте, щойно прокинетеся, щоб не забути.
Ні, я про те, що їх нема.
Вам не сняться сни?
Я не сплю.
І вам не потрібна терапія?
-Мені треба поспати. -Зараз є пігулки.
Вони мене лякають.
Постійно пишуть про людей, які прокинулися після снодійного,
а в холодильнику порожньо,
або двері відчинені і собака на повідці,
або голі у ванні поруч із колишньою.
Чому ви прийшли, Карле?
Не знаю.
Думав, що знаю.
А тепер — ні.
Коли зрозумієте — прийдете і розкажете.
На сьогодні все.
От бляха.
Так.
Якось я пробувала лазити.
Зараз танцюю зумбу. Краще стояти ногами на землі.
Авжеж. То чому ви тут?
Констебль Діксон. Я шукаю Хлою Еванс.
-Хлою? -Так.
-Ви розминулися. -Ви впевнені? Ми домовлялися.
Упевнений. Я її чоловік.
Вона поїхала до акушерки.
То ви Пол?
Гаразд.
Я можу чимось допомогти?
Ні, не думаю.
Ми з Хлоєю
не закінчили розмову, тому…
Яку розмову?
Вибачте, я не можу надати вам цю інформацію.
Але я її чоловік.
Ще раз, вибачте.
Скажіть їй, що я заходила, нехай подзвонить мені за цим номером,
щойно зможе.
Рада знайомству, Поле.
Вона вам сказала?
Що сказала, Поле?
Ближче не треба.
Це балончик?
Перцевий.
А ще є пара кастетів і електрошокер.
Думаєте, я хочу вас скривдити?
Струменя в лице ви точно не хочете.
Ви хоч справжній коп?
Я часто себе запитую про це.
А можна спитати вас про Сема Гейґа?
То Хлоя розповіла про нас?
Ні, але ви — так. Щойно.
Слово «нас» розповіло. І це нормально, до речі.
Якого хріна, я навіть не гей.
Звісно, ні. Може, просто хотіли поекспериментувати.
У мене не було сексуального зв'язку із Семом.
А який був?
Скелелазіння зближує.
Довіра — це все.
Лише мені Сем міг розповісти будь-що.
-Наприклад? -Геть усе.
Ми піднімалися на скелю чи кручу і…
розмовляли.
Скелелазіння наче терапія,
і Сем довірив вам мотузку і всі його секрети.
Якось так.
То ви брехали, коли сказали іншим детективам,
що не знали про Сема і Меррітт Лінґард?
-Він би вам сказав. -Я не брехав. Сем про неї не згадував.
Годі.
Якщо між вами була довіра, він би згадав.
Ні. Я не думав, що в Сема тоді хтось був.
А як же повідомлення, які ви надіслали за два дні до того?
Типу «не можна так залишати»,
«я тебе розумію» і так далі.
Того вечора ми всі пили,
Сем говорив про останню роботу,
сказав, що вона змінить його життя.
І Хлоя, яка ніколи не любила Сема і яку дратували його таємниці,
сказала, що це добре,
бо йому потрібні великі зміни,
інакше він точно помре і потягне мене за собою.
Вони посварилися, і Сем пішов.
Пішов у готель?
Той, про який ви писали.
«Ти в готелі? Вона ще там?»
Припускаю, що «вона» — це Меррітт.
Чому ви так думаєте?
Сем і Меррітт зустрічалися в готелі.
Я вже не раз казав: він ніколи про неї не згадував.
Ви знаєте назву готелю?
Звісно, знаю. Він неподалік. «Співі Інн».
-«Співі Інн»? -Так.
Справді? Ви впевнені, що він був там?
Так, упевнений.
І він не був із жінкою?
Я цього не казав.
«Річ не в Хлої. Вона ще там?» От бляха.
Я відправив її вибачитися.
Хлоя ходила до Сема?
-Так. -Сама?
Я був надто злий, щоб кудись іти.
І вона вибачилася?
У певному сенсі.
У якому сенсі?
Як я вже казав, ми всі пили.
Але ж ви сказали, що він їй навіть не подобався.
Іноді так тільки краще.
Чому ви не розповіли поліції?
-Бо це було один раз. -Ви впевнені?
-Я не вбивав Сема Гейґа. -Ніхто не казав, але…
-Ви вбили Сема Гейґа? -Звісно, ні.
-Він трахнув вашу дружину. -Дякую.
Тоді я не знав. Я хвилювався, бо він не відповідав на повідомлення.
Принаймні до останнього. Він сказав, що збирається лізти на скелю.
Захочете ще поговорити зі мною чи моєю дружиною —
через адвоката.
Дякую.
Доброго ранку, Меррітт.
День збору сміття.
Мій улюблений день місяця.
Тримай.
О, не поспішай ти так.
Хочеш жити у своєму лайні ще місяць, я не проти,
сука драна.
ЕКСТРЕНИЙ ВИКЛИК…
Служби екстреної допомоги.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин