Jeho žena žila 90 dní v azylovém domě.
- Chodíte sem často? - Jo, uklidňuje mě to.
Hřbitov?
Poslouchal jste mě vůbec?
Někdo od vás řekl Grahamovi Finchovi o vaší svědkyni
a ten ji nechal zabít.
Přizabít.
Poslouchám.
Spíš to vypadá, že obědváte.
- Jím oběd, aby vás nikdo nezabil. - Co prosím?
Pokud mluvíte pravdu,
tak jste nasrala hodně vlivné lidi.
A protože jste v tomhle zjevně nová,
setkáváme se na vašem oblíbeném místě.
Nejspíš už tuší, co máte za lubem,
a je velmi pravděpodobné, že vás sledujou.
Já nejsem ta, kdo vyšetřuje mafiány a vrahy.
Udělal jsem maximum, abych měl nulový profil
na tom celosvětovém kýblu hnoje,
který teď krmí každého rádoby trockistu mladšího 30 let absolutní jistotou.
Napadlo vás, že vyhýbání se internetu může způsobit
stejnou paranoiu jako jeho používání?
Nevyhýbám se mu úplně.
Jen nepřidávám fotky naleštěných koulí
vedle skleničky s negroni a talířku s epickým mrkvovým dortem.
Ale víte, jak se to říká, ne?
Možná jsem paranoidní, ale to neznamená, že po mně nejdou.
Trochu jsme odbočili.
Chodí vám hnusné e-maily?
Nebo možná výhružné textovky?
No jo, až bude po vás,
protože budete mít autonehodu nebo spadnete před jedoucí tramvaj,
hodí to na bezejmenného psychopata, který vás pronásledoval,
než na profíka v obleku, co pracuje pro zbohatlíky.
Tak jo.
Zamračte se na mě.
- Cože? - Udělejte to.
Pak seberte odpadky, hoďte je do koše a odejděte.
Schoval jste snad do toho papírku tajnou zprávu?
Jděte rychle, jako že jsem vás nasral.
To nebude problém.
A Merritt?
Příště vyberte lepší místo.
ODDĚLENÍ Q
Proměnilo se to v obrovské drámo.
ZÁMOŘSKÁ PŘEPRAVA FINCH
Musíš se vrátit domů, Jaspere. Chci, aby ses vrátil.
Navrhuju, že se setkáme a promluvíme si.
Co to místo u školy, kam jsme chodili na zmrzku,
když jsme se ještě chovali normálně?
Potkáme se tam zítra ve čtyři a všechno si vyříkáme.
Na veřejnosti, abychom si neublížili.
To byl samozřejmě vtip.
Tak jo. Měj se.
Prošel jste prostředkem parkoviště?
Ano, jak jste mi řekl.
- Super. - Mám trochu jiné zkušenosti.
Je spíš lepší, když neví, že je sledujeme.
Jasně, ale někdy je potřeba zatřást klecí
a zjistit, jak tygr po probuzení zareaguje.
A přesně takhle přišla spousta krotitelů o ruku.
Prosím.
Zrovna něco dělám. Nemůžeš mi to říct teď?
Fergusi.
Doktor mi jednou řekl, že mám zmučená játra.
Člověk by čekal, že už bude existovat bezpečné pití.
Jsou na tom tak špatně, že už se ani neopiju.
To mám po tátovi.
Fergusi, říkals, že se něco stalo.
Kdybys mi před třemi roky řekl, že až do včerejška budu střízlivý,
plivnul bych ti do ksichtu.
Co se včera stalo?
Kristepane, na koho jsi naběhnul?
Doufal jsem, že budeš vědět.
Já? Jak bych mohl?
Mluvili o tobě.
Jeden z nich řekl, že až příště přijdeš, mám tě poslat rovnou do prdele.
- A mlčet. - Jeden z nich?
Jo, bylo to takové milé trio. Pod obleky měli zbraně.
- Asi se tě trochu báli. - A měli čeho.
Tahle rána byla brutální.
Asi si mysleli, že zůstanu ležet na zemi.
- Ale? - Vstal jsem.
- A? - Oni zůstali ležet na zemi.
Všichni tři?
Jo, to zní jako Fergus Dunbar, co znám.
Svaly jsou víc než mozek. Dobře ty.
A řekneš mi, do jaké parády jsem se díky tobě zamotal?
Kéž bych to věděl.
Krom těch zbraní, jaký jsi z nich měl pocit?
Bývalí poldové? Nebo vojáci?
A vy jste kurva kdo?
- Jsem Akram. - To je můj bodyguard.
To se hodí.
Pocit? Byli to opravdoví zloduši.
Takový ten typ, který když přijde do hospody,
tak buď odejdeš, nebo zavoláš posilu.
Takže nevíš, kdo je poslal. Ale ví, že jsme mluvili o Merritt.
Nejspíš ví, že spolu mluvíme i teď.
Sledují mě od chvíle, co jsi za mnou byl.
- Víš to jistě? - Nepřišel jsem o všechen instinkt.
V tom případě někdo uvnitř dal tip někomu venku.
Možná to byl tvůj bodyguard.
Ať je to kdokoli, myslí si, že něco víš.
Kdyby to byl někdo uvnitř,
věděl by, že jsem na tom případu dělal osm měsíců,
a nikam to nevedlo.
- Někdo si myslí, že něco víš. - To se mýlí.
Moira udělala dobře, když mě z toho stáhla.
Nechceš odvézt domů?
Ne, díky.
Byla by škoda zahodit tři roky
a opustit tyhle puberťáky, co si o tobě myslí, že jsi fajn.
Nedělej, že ti na tom záleží.
Nesedí to k tobě.
Vypadáš jako ještě větší hajzl.
To snad ani nejde.
Díky za varování.
Co?
Myslím si, že kdybyste pokračoval, případ byste vyřešil.
- Jak to? - Četl jsem váš spis.
Kamkoli jdeme, tam jste byl i vy.
Jdeme ve stopách vašeho vyšetřování.
Přemýšlíme stejně.
Odvedl jste tak dobrou práci, že se vás někdo začal bát.
A pořád se vás bojí.
Dobrou noc.
Ahoj.
Co je?
- Zatkli jsme někoho kvůli té střelbě. - Mojí střelbě?
Nemyslím si, že na ni máš exkluzivní práva, ale ano.
- Kdo to je? - Není to nikdo, koho bys znal.
- Jak se jmenuje? - To ti nemůžeme říct.
Nejdřív ho musíš identifikovat.
Budou stát v řadě, však to znáš.
- Já? - No, James to asi těžko zvládne.
Nezvládne to ani jeden z nás. Ten hajzl měl masku.
Viděls jeho oči.
Napsal jsi to do zprávy.
Super.
A kdy se mám přijít podívat nějakému muži do očí?
Čím dřív, tím líp. Nejlépe dneska.
- Bohužel nemám čas. - Fajn. Tak kdy?
Podívám se do diáře.
- Super. - Super.
Podezíráš Grahama Finche?
Podezírám všechny.
A na nic nesahejte.
Ty jsi mi skvělý mentor.
Já vím. Je to dar.
Haló? Carle?
Co tu děláš?
Znovu si všechno procházím.
Mám identifikovat střelce,
tak si připomínám jeho tvář.
Co tu děláte vy?
Detektiv Bruce chtěl, abychom pohlídali, jestli se tu náhodou někdo neukáže.
Takže vám řekl, abyste celý den seděli v autě
a doufali, že se po těch měsících někdo ukáže?
Buď nevěří ani jednomu z vás, což je určitě možné,
nebo… mi neříkáte pravdu.
Přišli jsme, jestli nám něco neuteklo.
Jestli nás netrkne něco nového.
A trklo vás něco nového?
Myslíme si, že máš pravdu.
Že kdokoli ho zabil, odešel z bytu, ale ne z místa činu.
A že to bodnutí nebyl ten skutečný zločin.
Vám bodnutí chlapa do hlavy nepřijde jako skutečný zločin?
- Myslel tím, že nebyl skutečný cíl. - Přesně tak.
A co si myslíte, že byl skutečný cíl?
- Zabít policistu. - Kteréhokoli policistu?
Možná měl něco proti policii.
To tady mají snad všichni v okolí.
A co vám dává tu jistotu,
že Archie Allen nebyl skutečný cíl?
Byl to naprosto bezvýznamný zločinec.
Márnice jsou plné naprosto bezvýznamných zločinců.
Vzpomínám si, že na tiskovce byl novinář,
který zmiňoval, že to byl informátor.
Dennis Piper, Scottish Telegraph.
Je pravda, že vy i detektiv inspektor Hardy
jste znali oběť, Archieho Allena?
A že to býval placený informátor?
Rozhodně nebyl registrovaný.
Celé jméno oběti je Archie Arran Allen, muž z Arranu.
A jak to vím? Bylo to ve spisu.
Neznal jsem ho, než jsem si ji přečetl. Což je divné.
Já totiž jména zbožňuju.
Vážně. Jsou jako psi. Podobají se majitelům.
Jména nezapomínám,
ale jméno Archie Allen jsem se dočetl až ve složce.
Strážník Anderson to jméno nevyslovil. Řekl jenom…
Telefonát. Dcera toho muže nám volala,
že jí otec nebere telefon.
Ale nikdy neřekl,
že ten tlusťoch s bajonetem v hlavě
je Archie Arran Allen.
Možná to nevěděl.
- Řekla by mu to dcera. - Tak to zapomněl říct?
Možná. Byl nervózní.
Předpokládejme, že byl návnadou pro větší rybu.
Pak by stačilo zavolat s něčím neškodným,
jako že se neozývá rodině,
a pak někdo přijde a objeví to tělo.
Posila nedorazí úplně hned, což ti dá čas udělat to, co potřebuješ.
Takže ten střelec šel po vás dvou?
My s tím chlapem neměli nic společného. Ocitli jsme se tady náhodou.
Na druhou stranu, Anderson tu nejspíš býval často.
Byl to jeho okrsek.
Tipuju, že tady uvnitř několikrát byl.
Myslíš si, že Allena znal?
Podle mě je dost dobře možné,
že mezi těmi dvěma najdete pojítko.
Ten novinář se spletl jenom trošku. A Anderson?
- Jak dlouho tuhle práci děláte? Měsíc? - Tři, pane.
Anderson byl na akademii nejlepší ve své třídě.
Díval jsem se.
Takže nebyl hloupý. Ale snažil se, aby to tak vypadalo.
- Tu zbraň vzal odsud. - Nesahejte…
Dotýkal se přede mnou nábytku, aby tu všude byly jeho otisky.
My jsme ho překvapili. Netušil, jak s tím naložit.
Viděl tělo a začal přemýšlet, jak se od toho distancovat.
Víme vůbec, jestli měl Archie Arran Allen dceru?
To by bylo fajn zjistit.
Když jsem vyzvedával klíče, měl jsem pocit, že vás tu znají.
Občas sem zajdu.
Když potřebuju být sama.
To k vám sedí.
Co přesně chcete vědět o mém oddělení?
- To vám nemůžu říct. - Kvůli něčemu jste se mi ozval.
Ale protože nejsem vysoko na žebříčku, musí to být něco konkrétního.
Jsem novinář, ne polda.
V mé práci se podsouvání nápadů často míjí účinkem.
Buď někdo něco ví, nebo ne.
Hned jste se mi zdál povědomý.
Vážně?
Neviděla jsem vás poprvé.
Jak to?
Byl jste u Finchova soudu.
Skoro každý den.
A vím to, protože jste seděl za mým šéfem,
lordem advokátem Stephenem Burnsem.
Máte dobrou paměť.
Takže se ptám,
jestli to souvisí s Grahamem Finchem?
Nebo Stephenem Burnsem?
Možná s oběma.
Chápete, že vám nemůžu věřit?
No, důvěra funguje oboustranně, ne?
Ta blízkost k Stephenovi mě znervózňuje.
- Vzpomínám si, že jste spolu mluvili. - O počasí.
- Můžete na mě šít boudu. - Proč?
Stephena Burnse jsem neznal tehdy a neznám ho ani teď.
- Spoléhám na vaši pomoc. - Takže vás zajímá Stephen?
Čekala bych, že budete na stejné straně.
To jo.
Dávalo by to smysl.
Zpátky k mé první otázce.
Jak si můžeme důvěřovat?
Chcete mě prošacovat, jestli nemám mikrofon?
Ten byste mohl mít schovaný na spoustě míst.
Jak si můžu být jistá?
Taky byste mohla mít mikrofon. Kdekoli.
Proč bych to dělala?
Ze stejného důvodu jako já.
- Stephen Burns by… - Neříkejte jeho jméno.
Kazí to atmosféru.
Jakou atmosféru?
Přesvědč mě o důvěře.
Tak jo. Teď ty.
Máš každé oko jinak barevné.
A kvůli tomu mi věříš víc, nebo míň?
To ti řeknu pak.
Už zase, Merritt?
Ach jo.
Zase ti budu muset vyprat tepláky.
Merritt chtěla u Finchova soudu předvolat svědkyni.
Kterou?
Vy rozhodujete o výpovědích svědků během trestních procesů, že?
Ano. Kterou?
Takže by přišla za vámi, abyste ji schválil.
Ano, kterou?
A než o svědcích řeknete obhajobě,
kdo další zná jejich jména?
- Jenom my. - Vy a Merritt?
Ano. O co jde? O kterou svědkyni?
Někoho, kdo prý mohl zvrátit verdikt soudu.
Kdo a jak?
Kirsty Atkinsová. V azylovém domě potkala Andreu Finchovou.
O ní slyším poprvé.
Určitě? Nechcete mrknout do spisu? Je to už čtyři roky.
Na tom případu jsem pracoval měsíce před Merritt.
Pamatoval bych si to.
Merritt byla ustanovena hlavní advokátkou.
- Byla lepší volbou. - A vám to nevadilo?
Byli jsme tým. Bylo jedno, kdo to vede.
Ale v případech jako tenhle
bývá porota nakloněnější spíš ženám.
Merritt dokázala být přesvědčivá.
Co prosím?
Váš vztah s Merritt byl víc než jen kolegiální.
- Je to relevantní. - Mně to tak nepřijde.
A už jsme na tom probrali, co bylo potřeba.
Jak dobře jste znal Finchova advokáta?
- Dobře. - Předával jste mu informace?
- Proč bych to dělal? - Aby měl navrch.
Dělá si legraci?
Jen se nám těžko věří tomu,
že se ti Merritt nikdy nezmínila o Kirsty Atkinsové.
- Proč by měla? - A proč by neměla?
Už jsem na to odpovídal. Jsem si jistý.
Kirsty byla v Saughtonském vězení.
Merritt ji navštívila týden před procesem.
Proč bych sabotoval vlastní případ?
Protože jak jsi říkal, nebyl to jen tvůj případ.
Aha, jasně.
Takže to byla pomsta?
Byl jsem naštvaný, že mě nechala?
Byl jsi?
Byl jsem pěkně nasraný. Asi měsíc.
A jednoho dne jsem se probudil naštvaný, že jsem to dovolil.
Jestli existovala svědkyně, co toho hajzla
mohla poslat za mříže, uvítal bych to s otevřenou náručí.
Kirsty hned po Merrittině návštěvě vyhrožovali.
Zaútočili na ni. Nějakým zázrakem přežila. A přeložili ji.
Za měsíc ji pustí. Víš, co si myslím?
Že pár dní na to kvůli nějaké nešťastné nehodě umře.
A za to může Graham Finch?
Nejdřív potřebujeme vědět, kdo jim předával informace.
Takže jestli osobní záležitosti ovlivnily soudní proces,
chci to vědět.
Myslíte, že bych riskoval kariéru?
Nebo někoho osvobodil, protože jsem se cítil ublíženě?
- Riskoval jste manželství. - Jste mladá.
Vdejte se. Za 10 let si povíme.
Dobře. Řekněme hypoteticky, že ti to Merritt řekla.
Ptáš se hypoteticky na hypotézu?
Prosím.
Řekl bys Merritt,
že Kirsty není moc vhodná kvůli kriminální minulosti?
Nehledě na to, že se chtěla dostat z vězení.
- Porota tohle vidí. - Zabránil bys jí?
Chtěl bych si s tou svědkyní promluvit
a rozhodnout se podle toho, jak je věrohodná.
- Takže podle pravidel? - Přesně.
Takže jaký by byl Merrittin další krok, aby ji dostala na lavici svědků?
Mohla by to hnát výš, ale asi by to zase vrátili mně.
- Ne, tak to nebylo. - Řekls, že to mohla hnát výš.
To neznamená, že to udělala.
Dusíte mě tady kvůli vztahu s Merritt,
abyste mohli jít po Stephenovi Burnsovi?
Skvěle. Gratuluju.
Pozor, co se od něj učíte. Tohle není umění, ale hazard.
Stephen Burns k nám Merritt přivedl.
Chtěl, aby uspěla.
Neustále jí pomáhal. Nebo se o to aspoň snažil.
A teď mě omluvte.
Mám zpoždění.
Díky, Liame.
Jaspere. Jak se máš, kamaráde?
- V pohodě. - Jsi syn Carla Morcka, viď?
Znám vás?
Podle jména ne.
Ale cítíš, kdo jsem, viď?
Nebo co jsem.
No jasně. Jsi chytrý kluk.
- Carl sem právě jede, takže… - Ano.
A kde je? Protože upřímně…
Sedni si.
A buď ticho. Opovaž se vydat hlásku.
Představ si, že tohle dělám s tvýma koulema.
Jestli zakřičíš, jestli jen cekneš
nebo jestli uděláš něco jiného, než že tady budeš sedět a koukat na mě,
tak si tě podám.
Dobře?
Dobře.
Hodný kluk. Nejsem přece tak ošklivý, ne?
Ne.
Ne co?
Ne, nejste tak ošklivý.
Díky, Jaspere. Taky nejsi ošklivý.
Znám lidi, co by zaplatili balík, aby na tebe mohli koukat.
Na celého.
A znám lidi, co by zaplatili balík,
aby do tebe mohli strkat věci.
Co se hodí pro lidi, a co ne.
Mokré i suché.
A ujížděli by si nejen na tvém hezkém obličeji,
ale i na tom strachu a vší té krvi, co by z tebe stříkala.
A natáčeli by si to.
A poté, co by tě vyložili u nemocnice, koneckonců jsou to zvrhlíci,
ne zvířata,
by to mohli prožívat znovu a znovu.
Jako bys to v hlavě
prožíval znovu a znovu po zbytek života ty.
Chtěl bych, abys pro mě něco udělal.
Abys všechno, co jsem ti řekl,
přesně tak, jak jsem to řekl,
zopakoval Carlovi, až přijede.
My o vlku…
Máte fajn kluka.
Hele.
Klídek. Nebráním se.
- Co jste mu udělal? - Nic, jen jsme mluvili.
Mám děti rád.
- Řekněte Finchovi, že jestli… - Komu?
Řekněte Finchovi, že až mi bude chtít něco říct,
ať laskavě přijde za mnou.
Ty zmrde!
Carle!
Uhněte.
Tlačte dál, až ucítíte celou svou váhu na zemi.
- Ty jo. - Přesně.
Jak že se ta technika jmenuje?
Je moje. Technika doktorky Loo.
- Není to tak, jak to vypadá. - Škoda.
Tlačte.
Pokuste se zvednout nohu.
Tak jo, dobrá práce. Zpátky do vozíku.
Můžeme?
- Sedněte si. - Tak jo.
Tři, dva, jedna, můžeme.
Zvedněte se. No tak, zaberte.
Musíte se snažit nebýt pořád v posteli.
Děkuju.
Buďte na tátu hodná. Dneska tvrdě dřel.
Vždycky jsem na tátu hodná.
- Jak je, tati? - Naser si.
Proč mě pronásleduješ? Jsi do mě zamilovaná?
Zamilovaná do svého táty? To je hnus.
Co máš za problém? Nemáš život?
Zníš jako moje máma.
- Nechci jít domů. - Proč?
Nesnáším být sama. Všude vidím mrtvé lidi.
PTSD? Myslíš na ten starý pár, co jsi přejela?
Ty umíš povzbudit.
Když už jsi tady, můžeš mi pomoct.
Potřebuješ na záchod? Chceš podat bažanta?
Ne, nepotřebuju.
Pročítal jsem staré noviny.
Každý incident z Edinburghu,
ke kterému došlo před a po Merrittině zmizení.
Všechno od otevření nového obchodu s koláči
přes hospodské rvačky
až po smrt čínského studenta medicíny, co si spletl vodku s formaldehydem.
- Nový obchod s koláči? - Před čtyřmi lety.
No jo, promiň.
Nic zajímavého.
Až na příběh o pánovi jménem Ned Finkle.
Ned Finkle?
Jo, vtipné jméno.
Propustili ho z téhle nemocnice dva týdny poté, co ho přejela
mladá právnička Julia Montgomeryová.
- Promiň. Rozhodilo tě to? - Beru prášky.
Zrovna běhal venku, když se fiat, který řídila 28letá Julia,
zničehonic přiřítil a smetl nicnetušícího pana Finkla.
Přišel o nohy.
Bože. Co se stalo? Usnula za volantem?
Montgomeryová tvrdí, že musela uhnout
jinému vozu, co se vynořil vedle ní.
Ale nebyli svědci. Bylo to její slovo proti jeho.
Takže jí to prošlo?
Jen pokud lhala.
Jak to myslíš?
Julia se za svobodna jmenovala Burnsová.
Dva roky před tou nehodou si vzala Roberta Montgomeryho.
- Burnsová? - Burnsova dcera.
Takže někdo poslal vzkaz Stephenovi Burnsovi?
Přesně tak.
- Graham Finch. - Pravděpodobně.
- A Merritt to věděla? - Pravděpodobně jo.
Skvělá práce, tati.
Skvěle. Jsi po celém internetu.
„Vyšinutý policista opět řádí.“
Ty zmrde!
- Carle! - Budu mít fanynky?
Určitě. Ale asi ne takové, jaké bys chtěl.
- Kde je Jasper? - Ve škole.
Říkal, že se u babičky staví pro věci.
Dobře.
Myslíš si, že má násilí na Jaspera dobrý vliv?
Nesnažil jsem se mít vliv na Jaspera, ale na toho hajzla, aby mě nechal být.
Aha. Rozhodně s tímhle nesouhlasím, ale zřejmě to mělo pozitivní efekt.
Dneska ráno si ustlal postel.
Já vím. Je to pokrok.
Všimni si, že se to děje přímo na očích.
Věděli přesně, kde jsou kamery,
a zaparkovali tak, aby se to nahrálo.
A hned potom…
Ten Land Rover nebyl jeho.
Počkej.
BMW řady 7. Podíváme se na značku.
- Co tady děláte? - Ticho.
Pěkně.
Carl Morck?
Doktorka Sonnenbergová.
Konečně se setkáváme.
Prosím.
Posaďte se.
Kde je doktorka Irvingová?
Máte štěstí. Vrátila jsem se dřív, než jsem čekala.
- Natržený meniskus nakonec… - Nikdo mi to neřekl.
Měli vám to říct.
Je důležité vztah s terapeutem řádně ukončit.
Ano, to je. Velmi důležité.
A cítím teď opuštění, vztek a rozhořčení.
Výborně. Skvělé místo, kde začít.
Necháme to na jindy, dobře?
- Jestli myslíte… - Nevstávejte.
Nechceme přece riskovat další zranění.
- Klidně můžete jet rychleji. - Já vím.
- Jste nervózní. - Jo?
Ano. Je to kvůli té…
- To je jedno. - Klidně se zeptejte.
Co se stalo?
Srazila jsem postarší pár.
Pronásledovala jsem…
Není to kurva jedno?
Spíš mě zajímá, co se stalo pak. Říkala jste, že jste měla problémy.
Jo, nic zásadního.
Dobře.
Chtěla jsem se zabít.
- To mě mrzí. - Prořízla jsem si zápěstí.
Teda,
jedno zápěstí.
Pak jsem omdlela. Nesnáším pohled na krev.
Našel mě detektiv Hardy.
Pomáhala jsem Carlovi s jedním…
To je jedno. Každopádně se stavil, když jsem nepřišla.
Zachránil vám život?
Ne, to ne.
Doktor říkal, že bych neumřela. Rána byla mělká.
Ale zachránil mi ho pak.
- Jak to? - Byl na mě milý.
Černé BWM řady 7 přihlášené na Edmunda Solomona.
Byt 58.
- Tohle není dobrá čtvrť. - Ochráním vás.
Děkuju.
Udělejte pro mě něco.
Počkejte tady.
Co? Ne.
Prosím.
No?
Pane, vlastníte to černé BMW?
Co s ním?
Mrzí mě to, ale vaše auto hoří.
- Cože? - Hoří vám auto.
Uhněte mi z cesty.
Vy zkur…
Kurva, moje noha!
Zavolejte prosím záchranku. Pan Solomon spadl ze schodů.
A zdá se, že si zlomil
stehenní kost.
Ať jde do prdele.
Sousedi vás asi moc nemusí.
Kdo vás najal, abyste obtěžovali Morcka?
Zabiju vás!
Dobře. Ale prozatím mi prosím řekněte, pro koho pracujete.
Chcete mě zatknout? Fajn.
Nejsem policista.
Ale máte štěstí, že mluvíte se mnou. Detektiv Morck
by vás asi zabil.
Já ne. Ale způsobím vám bolest.
Prosím, kdo to byl?
Kdo vás najal?
Hele! Přestaňte dělat bordel!
Tak jo.
Poslouchám.
Co se ti kurva honilo hlavou?
- Že chci toho hajzla zabít a… - Počkej.
Tohle miluju.
- Ty zmrde. - Carle.
Jediné, co tě dokázalo zastavit, byl tvůj syn.
- Ušili to na mě. - Jo!
Jo, vypadá to tak, že to na tebe ušili.
A i když je to znepokojivé,
mnohem větší vrásky mi dělá to,
že je vůbec možné, že ses kurva nachytat nechal.
Vypadáš jako šílenec.
Vyhrožovali Jasperovi.
To je možné,
ale tenhle týden ses na veřejnosti dvakrát přestal ovládat.
To musí být světový rekord.
Ani nevím, co ti na to kurva říct.
Nemám slov.
Děláš si prdel, Carle?
Ta si ho teda podává.
- To jo. - Do prdele.
Je ti padesát, nebo je ti pět?
Je to fakt kurva k pláči.
Normálně by člověk, co měl takovýhle týden,
odsud letěl dřív, než bys řekl konstábl.
- Vtipné. - Sklapni.
Nevyhodím tě.
Protože to je přesně to, čeho chtěl ten, co tě nechal vyprovokovat, docílit.
No jistě!
Zbytek naší party bláznů.
S čím přicházíte vy?
Našli jsme řidiče toho vozu, co vyzvedl… oběť.
Můžeme tomu sráči neříkat oběť?
A kde ten řidič je?
Je v nemocnici se zlomenou nohou.
Cože?
Spadl ze schodů.
Vážně?
Pracuje jako šofér v bezpečnostní agentuře Ballantyne.
Kterou vlastní Finchova firma.
Mluvili jste s Finchem?
Zatím jenom třeseme jeho klecí.
Na co čekáte?
Merritt trávila čas s novinářem jménem Sam Haig.
Vyšetřoval korupci na státním zastupitelství.
Aha.
Zemřel při lezecké „nehodě“ těsně před jejím zmizením.
Myslíš, že v tom má prsty někdo ze zastupitelství?
Ne někdo. Stephen Burns.
Děláš si kurva prdel?
Podle nás je pojítko mezi Burnsem a Finchem.
Tak to si poslechnu.
Finch vyhrožoval jeho dceři.
Její auto vytlačilo jiné auto ze silnice.
V době Finchova procesu.
Merritt nesnášela prohry. Jestli její nadřízený pomáhal Finchovi…
- Nemáte důkazy. - Rád bych slyšel, co na to Burns.
- Chceš formálně vyslýchat lorda advokáta? - To mi nic neřekne.
- Chceš ho snad mučit? - Rád bych.
Ale není to úplně košer, tak ho prostě překvapím.
- Jsme připravení. - Na co?
Na identifikaci.
Kurva.
Otočte se doprava.
Na co? Mají masky. Potřebuju vidět jejich oči.
Zpátky dopředu.
Číslo šest, ať jde dopředu.
Číslo šest, dopředu.
Ať si sundá masku.
Sundejte si masku.
Bohužel.
Určitě?
Jsme tady jen my dva.
Tenhle chlap určitě udělal spoustu špatných věcí.
Ale není to ten střelec.
Dobře.
- Vypadá to, že ten poklop… - Zmlkni.
Zkurvenej poklop.
Do prdele, zase se to rozbilo.
Říkala jsem, ať to spravíš.
Překlad titulků: Sebastian Jágr