Jävla tand.
Hej, Merritt.
Vi har tänkt att vi kanske har begått ett misstag.
Vi har inte tryckt på hårt nog för att motivera dig.
Så idag ökar vi trycket.
Bokstavligen.
Vi får se om det kickar igång minnet.
Som du kommer att märka kan kroppen anpassa sig
till ökat lufttryck efter hand.
Det är lite obehagligt… men du klarar det.
Förutsatt att ingen öppnar ventilerna ovanför dig.
Om det hände,
med det ökade trycket…
Låt oss bara säga att det skulle bli en riktig röra.
En sån där begravningsentreprenören får samla ihop dig med en mopp.
Jag vet inte hur mycket av det man skulle känna…
…när ens kropp imploderar på ett ögonblick.
Jag hoppas du slipper få reda på det.
Skärp dig, din jävla loser.
Ja, det ska jag framföra.
Det också.
-Framföra vad? -Du svarar inte i mobilen.
-Jag har mina skäl. Vad var det andra? -Det var det andra.
-Vad var det första? -William Lingard har försvunnit.
-När? -Han rymde igår kväll.
Han slängde en tv genom ett fönster.
-Igår kväll? -Samtidigt som presskonferensen.
Är inte tajmingen intressant?
Ja, han ser mig på tv, slänger ut den och rymmer. Det är rätt intressant.
Tror du att presskonferensen kan ha provocerat honom?
Den provocerade mig, men det är fel fråga. Frågan är vart han ska.
Hur dags köpte Merritt chipsen?
Transaktionen gick igenom kl. 10.22.
-Precis efter de lämnade Oban. -Och sen?
William sågs vid återsamlingspunkten strax före 11.00.
-Vet vi vad de bråkade om? -Williams solhatt.
Den blåste överbord. Han ville klättra över relingen och hämta den.
-Blåste den överbord? -Han kastade den av nån anledning.
Vinden blåste den utanför kamerabilden.
Var det blåsigt?
Precis som nu. Mycket blåsigt.
Och mycket kallt.
Visst var det skönt där inne?
Får jag låna den?
Varför?
-Intressant. -Ja.
Ursäkta. Tack.
Och alla de här kamerorna fanns för fyra år sen?
Ja, jag har sett filmerna.
Merritt syns inte nånstans efter hon lämnade William.
Okej, tillbaka på ruta ett.
Hon var på båten, och sen var hon det inte. Kanon.
Mina damer och herrar, det är dags att gå i land.
-Hon hade inte varit hemma på ett tag. -Inte sen hon var tonåring.
Hon köpte biljetterna den morgonen. Det var inte planerat.
-Den som gjorde det hade tur. -Ja, som fan.
Ingen kunde veta att William skulle tappa hatten
eller att hon skulle gå ner för att hämta den.
Tillfället gjorde brottet.
-Mötte hon fel person vid rätt tillfälle? -Nej, de bevakade henne.
Att följa nån överallt, dag som natt, utan upptäckt, kräver stor erfarenhet.
Eller målmedvetenhet, min vän. Nån ville verkligen ta henne.
Man brukar prata om mörka moln.
Familjen Lingard hade ett stort jäkla åskmoln hängande över sig.
Det följde dem hit och dit och överallt däremellan.
Jag har aldrig hört talas om en mer olycksdrabbad familj.
Mamman dör. Ungarna är för små för att klara sig själva,
pappan för full för att göra nytta.
-Hur dog mamman? -Står inte det i Merritts akt?
Det var en bilolycka.
Jag frågar dig. Som den lokala polisen måste du ha nån uppfattning.
Det är min uppfattning att det som hände är det som står i akten.
Hon somnade och körde av vägen.
-Finns det en olycksrapport? -Jadå.
I Glasgow, där det hände.
-Var du inte nyfiken? -Det var oundvikligt.
-Det mörka molnet? -Det mörkaste.
-Vad gjorde hon i Glasgow? -Jag har inte den blekaste.
Men jag kan säga att pojken klev fram och axlade ansvaret.
Han var duktig i skolan och på sport. Han var en bra grabb.
-Och Merritt? -Trubbel.
Hon hade ena foten i infernot. Hon var definitivt ingen främling här.
Hon låter inte som ett typiskt åklagarämne.
Om man möts av synen av att ens bror får skallen inslagen
förändrar det en.
Ja, kan du berätta lite om överfallet på William Lingard?
Harry Jennings, en lokal brottsling som låg bakom en rad av rån.
Han bröt sig in hos Lingards när William sov.
-Och Merritt? -Hon var ute.
Förmodligen blev hon hög med nån kille. Hon gillade killar, om ni fattar.
Och killen som slog honom, den där Harry Jennings?
Han dog när han försökte undvika att bli gripen.
-Hur dog han? -Han hoppade från färjan.
-Försökte han fly med en färja? -Han var inte den vassaste.
Han trodde att han klarat sig, men vi ringde kaptenen.
När kaptenen och styrmannen närmade sig honom, hoppade han i.
Båten verkar inte hög nog för att nån ska dö.
Är man bara tillräckligt full, och det var Jennings definitivt.
Hans promille låg mellan packad och helt jävla dyngrak.
På tal om det, vet du nån pub där jag kan hitta Jamie Lingard?
Nix. Han slutade dricka för några år sen.
Just nu är han nog i hamnen och spelar kort med de andra fiskarna.
Fiskar han än?
Fisken är nästan borta, men här uppe försöker de tills deras ande tar rodret.
-Så poetiskt. -Jag är en riktig Rabbie Burns.
Det måste vara trevligt att hinna. Tack för att du berättade lite om det.
-Jag såg dig på tv. -Jaså?
Jag trodde att du skulle spy där och då.
Jag gillar inte det skotska vädret.
Jag har känt dig i två minuter och har redan en känsla av
att det inte är mycket du gillar.
Inte konstigt att ni har så få brott. Du genomskådar allt.
Vi har få brott här eftersom alla skitstövlar är i London.
Jag nämnde det bara för att jag undrar om du tror på det du sa där?
-Tror du ärligt att du ska hitta henne? -Ärligt?
Jag vet inte om nån kan hitta henne, men jag vill veta vad som hände.
För att du är nyfiken?
För att jag inte tror på mörka moln-teorin.
Vad gör du?
Polisen.
Vi måste inte bryta alla regler.
Mycket prydligt.
Ja, på ett sånt här mysigt litet ställe
är det svårt att tro att nåt hemskt kunde hända.
Men hemska saker hände.
Ni har visst inte så mycket sarkasm i Syrien.
Mycket lite, sir.
Foton på William. Inga foton på Merritt.
För att hon alltid var en fitta, den där.
Mr Lingard, polisen.
-Kommiss… -Jag struntar i vem du är, snut.
-Ni kan inte bara traska in hos nån. -Du har helt rätt. Jag ber om ursäkt.
-Dörren var öppen. -Vad gör ni här?
Vi återupptar utredningen av din dotters försvinnande.
-Varför? -Det har dykt upp nya bevis.
Vilka bevis?
Ursäkta frågan, men varför kallar du din dotter fitta?
För att hon var det.
Ändå blev hon Williams förmyndare när hon var 24, och inte du.
Jag hade inte mycket till val.
Hon ville dra mig inför rätta och bevisa min olämplighet som pappa.
Du bestred inte hennes ansökan.
Jag är ingen tjusig advokat. Tror du jag hade en chans?
Du fanns även i belastningsregistret. Rattfylleri, 2001. Misshandel, 2003.
Jag sa inte att hon hade fel.
Det var sant. Jag var full nästan jämt. I kyrkan också.
Hon gjorde rätt. Jag var olämplig.
-Sen besöker hon dig 12 år senare. Varför? -Jag visste inte ens att hon skulle komma.
Jag sa det förra gången. Hon ville inte ha med mig att göra.
-När träffade du William senast? -Dagen efter. På sjukhuset.
-Var det allt? Aldrig igen? -Jag klarade det inte. Det var för svårt.
Inte ens när Merritt försvann och han blev ensam?
Han var en så bra pojke.
Så snäll, så smart.
Han var så lovande.
Jag kunde inte se honom sån.
Letade du nånsin efter dem? Merritt och William?
Vad skulle det tjäna till? Hon ville inte bli hittad.
Så ni hittar inte heller henne.
Jag är bra på att hitta sånt som inte vill bli hittat.
Ja, bortsett från din självdisciplin.
Tack, mr Lingard.
Hon stal från mig.
-Vad stal hon? -Ett halsband.
Det var Lilas, hennes mammas. Det var allt jag hade kvar av henne.
Det var mitt, inte Merritts, men hon tog det.
Hon visste vad det betydde och tog det ändå.
Bara för att göra mig illa.
Och hon lyckades.
Okej.
Tack.
Livet är smärtsamt nog utan att ens egen familj ska göra det värre.
Så är det.
Din mamma hade förstått att hon inte kunde återvända hem.
Hon försökte många gånger, men de ville inte ha henne.
Inte efter att jag…
Hur uttryckte de det?
"Besudlade henne." De ströp pengarna till henne.
Om hon stannade med mig skulle de göra henne arvlös.
Efter att du och din bror föddes också. De pratade inte med henne.
-De tyckte att du var för gammal, sa hon. -Ja, det gjorde de.
Även om jag hade varit 20 år yngre hade de tyckt samma sak.
För att jag var fiskare.
Varken läkare eller advokat,
eller ännu bättre, bankdirektör.
Jag trodde att jag räddade henne från det förnäma Edinburgh-folket,
så det krossade mitt hjärta att höra att jag kvävde henne.
Att hon var så olycklig.
Att hon tänkte lämna oss och återvända till dem.
Hon visste att de inte skulle hjälpa henne om hon stannade hos dig.
Ja, om hon stannade med mig. Men hon hade kommit hem igen.
Hon tänkte inte komma hem.
-Hon hade försonats med dem och återvänt. -Nej.
Nån försoning var inte möjlig.
Hon ville ordna så jag och William fick lite.
-Hon skulle aldrig överge sina barn. -Tror du verkligen på det?
Allt jag vill säga är…
…att oavsett hur arg du är på mig…
…så är jag dubbelt så arg på mig själv.
Och om du vet det…
…kanske du inte hela tiden ger dig fan på…
…att göra mig ännu argare.
Du hade rätt om en sak.
Du räddade henne inte.
Hon dog när hon försökte rädda dig.
Merritt.
Snälla, sluta.
Fan ta er!
Vad som än hände på den ön så hittar vi det inte i nån akt.
Nej, och därför måste du hitta William.
-Ska jag hitta William? -Jag sa ju det.
Tänker du låta mig leta efter honom på egen hand?
Vem bättre än herr "jag är bra på att hitta sånt som inte vill bli hittat"?
William blir lättare att hitta än vissa andra.
Berätta en sak.
Därhemma, jobbade du för de goda eller de onda?
När du vet vilka som är vilka, upplys mig.
God natt, William.
-Kan du sänka det här jävla oljudet? -Lyssna på det.
Jag kan inte. Trumhinnorna har sprängts ut genom mina ögon.
Lyssna bara!
Det handlar om dig och mig. Hur du får mig att känna mig.
Kan inte prata med dig
Okej, jag fattar.
Budskapet har nått fram.
-Hör på. Mamma lämnade oss båda i skiten. -Det kan sägas annorlunda.
Jag föreslår en vapenvila mellan oss.
-Vapenvila, okej. Hur funkar det? -Vi lägger oss inte i varandras grejer.
-Det låter bra, men vi måste bo ihop. -Tills när?
Tills du är gammal nog att bo själv.
-Jag tror att jag är det. -Jag håller inte med.
-Du suger verkligen på hela pappagrejen. -Och du briljerar på hela songrejen.
Styvson.
Jämfört med andra i min sits är jag rätt jävla bra.
Ens mål i livet borde vara att höja ribban.
Vi kanske ska sluta försöka.
-Vi låtsas att vi är i armén. -I armén?
Du har dina plikter och uppdrag, och jag har mina.
Det funkar bara om man utför sina uppdrag.
-Om jag gör det, låter du mig vara då? -Nej.
-Varför inte? -Jag är ditt befäl, inte din kamrat.
Jag bäddar och städar toan.
-Ta på hörlurar till din andra musik. -Okej.
Och kanske inte skolka…lika mycket.
Det är så jävla trist.
Okej, hör på.
Jag gör allt det där,
och du försöker bara att inte vara en sånt jävla stort rövhål.
Jag kan försöka.
Ingen önskade den här situationen.
Nu slutar vi låtsas att det är nåt mer än ett arrangemang.
Okej.
God morgon!
När började du röka?
-För nån minut sen. -Jisses.
Jag ville kolla läget efter häromdagen, höra hur du har det.
Psykiska problem är inget okänt för mig.
Du minns kanske mitt lilla sammanbrott för några år sen.
"Lilla"? Du talade i tungor. Skitskumt.
-Det gjorde jag inte. -Jo.
Hardy skämtade bara om det en gång.
Det händer alla.
Vem har inte haft en panikattack i den här hemska världen vi lever i?
Rose, för helvete.
Sluta spela gullig och säg vad du vill.
-Jag bara… -Bara vadå? Vadå för fan?
Får jag jobba på din nya avdelning?
-Varför skulle du vilja det? -Jag har inte jobbat med fall på två år.
Jag får pappersarbetet ingen annan vill göra.
Dessutom är det bättre än inget.
-Vad tror du att jag gör? -Ingen aning. Men Akram hjälper dig.
-I morse bad han om en bil ur poolen. -Och?
Han är civilist och du låter honom utreda.
Han är assistent och assisterar mig med min utredning.
Skulle Moira se det så?
Duktig flicka. Utpressa mig. Då får du vad du vill.
Det sista jag behöver är en person till här nere som snor allt syre.
Jag kunde följa upp gamla spår. Höra vittnen. Skriva upp…
Jag gör allt det där.
-Jag är en bra grävare. -En vadå?
Efterforskning. Grävande. Det är min grej.
Hardy visste det. Han var den enda som förstod mig.
-Han tog mig under sina vingar. -Så det gjorde han?
Säg det inte så där. Mannen ligger i en sjukhussäng.
-Få män hjälper utan motkrav. -Det finns alltid ett motkrav.
-Det där är äckligt. Han är… -Hardy kände din pappa.
Ja, han var hans handledare.
-Det har Hardy inte sagt. -Det skulle han inte.
Men då skulle Hardy verkligen vilja att du tog dig an mig, inte sant?
-Vi testar i en dag. -Tack, Carl.
-Tack, jag… -Tyst, jag är inte klar.
Du får en dag, och om du lyckas att inte irritera mig på hela dan
så kanske, kanske jag överväger det.
Var vill du ha mig?
Tills vidare kan du dela skrivbord med Akram.
-Pratar du med Moira? Förankrar det? -Vi ser hur det går.
Ja, absolut.
Vilken fitta har sovit i min säng?
Vilken fitta har ätit av min gröt?
Och vilken fitta ska dra åt helvete
innan jag pustar och frustar och skär halsen av honom?
Sätt fart, då.
Vad heter du?
Hunden kan visst inte prata.
Stick bara, din lilla jävel!
Dra åt helvete, jävla miffo!
Snälla?
Du tuggar högt.
-Misofoni. -Va?
Pappa hade det. Det är när nån är väldigt känslig för ljud.
Jag är bara känslig för irriterande ljud, som tuggande.
-Och sörplande. -Förlåt.
Eller din röst, ärligt talat.
Stod du din pappa nära?
Vill du prata om min familj?
Jag skiter i din familj. Stod du och din pappa varandra nära?
Han lämnade mamma när jag var fem.
Han gifte om sig med en tandhygienist, sin tandhygienist.
-Pratar du med honom än? -Då och då.
Födelsedagar, högtider och sånt, men allt mer sällan.
Han har nya ungar. Vi skulle kunna sluta prata.
Vore det okej?
Vi har ju inte mycket mer än att han gjorde mig med mamma.
Tänk att ni inte pratade på 12 år.
Vad skulle få dig att besöka honom?
Om han var sjuk. Du vet? Döende. Ta farväl.
Nån annan anledning?
Du undrar varför Merritt reste hem. Varför sa du inte det?
-Jag försöker lära känna dig. -Så fan heller.
Nej, Merritt är nåt helt annat.
-Hur då? -Hennes pappa var ett fyllo. Ett as.
Han säger att han inte visste att hon var på väg.
Det är kanske så enkelt som att hon blev hotad och stack.
-Det uppenbara alternativet. -Vad tror du, då?
Frågar du vad jag tror?
Du har säkert en smart insikt att kontra min uppenbara med.
Merritt återvände av nåt annat skäl. Det hade inget med pappan att göra.
Jag tror hon skulle träffa nån annan.
Det visste du.
Det här var ett lärotillfälle.
Ett vadå?
-Du ville lära mig nåt. -Jag lär inte ut.
-Se på dig, som en riktig mentor och allt. -Jag är ingens mentor.
-Jag är rörd. -Är du klar?
Skriv.
Eftersom vi inte har Merritts mobil får du börja med jobbkalendern.
Gå tre månader tillbaka. Kolla efter märkliga och oförklarliga möten.
-Noteringar till sig själv. -Okej.
-Så jag får stanna? -Kolla kontoutdragen.
Se om nåt sticker ut, oavsett hur litet. Inköp. Ologiska ställen hon besökte.
Mejlhoten, då?
De kom från internetkaféer. Nån utifrån snodde uppkoppling.
Det kan vara värt att se om nån härifrån hämtade in deras digitala media.
Jag betvivlar det, utredningen var inte särskilt grundlig.
Vilket ger mig en annan infallsvinkel.
Sabbades den avsiktligt?
Va? Seriöst?
Den leddes av Fergus Dunbar vars största fall dittills
var rån- och utpressningsskandalen på Royal View Hotel.
Det vet jag inget om.
Jaha.
Hur fick Dunbar fallet? Vem fattade det beslutet?
-Vill du att vi utreder oss? -Från och med nu, ja. Vi tittar på alla.
Kommissarie Morck. Hur mår du?
Jag behöver en lista över de kollegor Merritt jobbade mest med.
Jag trodde att du fick en hjärtattack.
Det inbegriper domare samt advokater från andra sidan.
-Du borde ha utsagorna från senast. -De klantade sig.
-Jag vill ställa egna frågor. -På ditt eget taktfulla vis.
-Visste du att Merritt fick dödshot? -Nåt annat hade varit ovanligt.
Hoten var inte kopplade till nåt fall.
Det var bara nån som ville döda henne.
Bland annat. Jisses.
Nämnde hon dem inte för dig?
Nej, det skulle hon inte heller.
-Betyder det att hon inte litade på dig? -Nej, att hon aldrig var en av oss.
Hon bar kläderna, talade språket,
men hon stod alltid utanför och kikade in.
På grund av den hon var eller hur hon behandlades på jobbet?
Dra åt helvete, Carl.
Jag gav henne möjligheter. Jag visade henne respekt.
Men Merritt ville alltid ha mer.
-Ville hon ha ditt jobb? -Hon hade bråttom, kan vi säga.
Och sen tog hon livet av sig. Vad tänkte du då?
Att hennes mörka sida kommit ikapp henne.
-Hennes mörka sida? -Hon hade hemligheter.
Svaret på var hon är nu, vare sig det är ovan eller under jord,
finns sannolikt i en av dem.
Är det vad du ger mig? Att hon, som alla, hade hemligheter?
Det är allt jag har.
Och förresten, kommissarie Morck,
i framtiden bör du komma ihåg att jag är justitiekansler,
och inte nån bov man ligger i försåt för i ett parkeringshus.
Vill du tala med mig, går du via mitt kontor.
Ligga i försåt. Det ska jag komma ihåg.
Hallå. Vakna.
Vem fan är du?
Hittade du dem i väggen? Öppnade du väggen?
-Öppnade vilken vägg? -Den där uppe. Den som har brutits upp.
-Är du snut? -Svara på frågan, tack.
-Det var den andra snubben. -Vilken?
-Du är snut. -Den här killen?
Ja, han. Freaket.
-Var är han? -Du har väl inget vapen?
-Det får de inte. Pappa var snut. -Vad skulle jag med det till?
Mannen som var här och öppnade väggen, var är han?
Det behöver jag inte berätta.
Var är han nu?
Det gör ont, jag vet.
Det är en tryckpunkt.
Snart känner du det bakom ögonen och sen kräks du.
Han sprang. Vi vet inte var han är. Han sprang nerför vägen.
Tack så mycket.
-Hej, mrs Marsh. -Kan ni inte lämna mig ifred?
-Du har inte William Lingard här? -Givetvis inte. Han är på Egley House.
Han var det, men han rymde för två dar sen.
-Varför skulle han vara här? -Han fångades på en övervakningskamera.
Åh, William.
Han bodde här ett tag efter Merritts försvinnande.
-Han hittar hit. -Kanske det, men han är inte här.
Då gör det inget om vi ser oss om?
Det gör jättemycket om ni ser er om.
-Fred samlade på dem. -Fred?
Min exman. De får hänga kvar för att de är lugnande.
-Är du inte religiös? -Inte längre.
Nej.
När vi förlorade vår baby dog både min tro och mitt äktenskap.
Jag hade tur som fick jobbet med William. Det fyllde ett tomrum.
Merritt sa alltid att jag kom för nära. Jag hoppas ni aldrig hittar henne.
-Ursäkta? -Carl.
-Jag menar det inte grymt. -Inte?
Hon var den mest bedrövade personen jag nånsin träffat.
Hon måste vara lättad, var hon än är.
Carl.
William!
Om jag hade sett mig själv på tv, hade jag hoppat ut genom ett fönster.
Kommer den från huset? Från lådan i väggen?
En skarv?
Eller en svartnäbbad islom. En strandfågel hur som helst.
En strandfågel? Såg du den på vattnet?
Kanske på färjan?
Hade du den på dig på färjan?
Kan han skriva?
Han tecknar mycket fint. Du tecknar mycket fint.
Han har afasi. Han kan rita, men inte skriva.
Såg du nån med den kepsen på färjan?
Inte på färjan.
Hemma.
Såg du nån med den där hemma?
Hemma och på färjan?
Med Merritt?
Klia där!
Sluta.
Ännu ett skäl till att folk avskyr dig. Din enastående tajming.
Han är engelsman.
Jag beklagar.
-Ni ska få vara ensamma. -Gå inte på grund av honom.
En minut till och vi hade gjort upp planer.
Hur mår din fru?
Jag åkte till Mhòr igår.
Jag pratade med Jamie Lingard, Merritts pappa.
-Gjorde du det? -Ja.
Du hade gillat honom.
Ett charmtroll.
Han sa att som yngre var hon inte alls den rättskaffens medborgare hon blev.
Inte ambitiös, inte motiverad till nåt annat än att ha kul.
Man undrar vad som hände henne.
Läste du akten?
Nä, jag har haft fullt upp med squash och biobesök.
-Och? -Det som hände på båten var inte planerat.
-Tillfället gjorde brottet. -Då är vi eniga.
-Hon stötte på fel person. -Är det allt?
Jag läser en akt i sängen, vad väntar du dig?
-Bra presskonferens. -Skit ner dig.
-Nej, du såg ut som en boss. -Igen, skit ner dig.
-Vad hände? -Det var ett bakhåll. Jag var oförberedd.
Jaså? För du såg ut som om du tappat brallorna.
Jag vill se dig gå in i ett rum fullt av murvlar.
Jag kan inte gå.
Kan du fixa en dator åt mig?
Det beror på. Tänker du dra invalidkortet varje gång vi bråkar?
Kanske det.
Men om jag ska hjälpa dig behöver jag en dator.
Om jag inte kan jobba ute i världen, måste jag göra det på nåt annat vis.
Jag fixar en.
Ja?
Jag har hört att din nya assistent leker polis.
Han är polis. Eller han var det, hemma i Syrien.
Du vet säkert att det här inte är Syrien.
-Nej, solen skiner i Syrien. -Carl.
-Jag bad honom göra ett ärende. -Han ska sortera och arkivera.
Det är slöseri med mannen. Han är irriterande, men bra.
Jag tar Rose också. Hon är inte så dum som hon ser ut.
A: Du kan inte säga sånt längre. B: Du får inte henne.
Vi är nära med Merritt Lingard.
-Berätta. -Inte än.
Okej, då kan jag anta att du är full av skit som vanligt.
-Ge mig bara Rose och en dator. -Du har redan en.
-Inte Akram. -Han behöver ingen.
-Tack, det här var fint. -Vart ska du?
-Till mitt kontor. -Om det ändå vore så väl.
Du tycks glömma att dyka upp på din samtalsterapi.
Jag glömmer det inte.
Då glömmer du att det är obligatoriskt när en polis varit med om en skjutning.
Vill du att jag ska lösa fall eller sitta och gnälla om min barndom?
Jag ryser när jag tänker på dig som barn.
Gå på terapin, annars får nån annan ditt uppdrag.
Så du tjallade på mig?
-Jag oroar mig för dig. -Det måste reta dig.
Jag gjorde det inte innan, men jag gör det efter din lilla episod.
Jag var uttorkad, okej?
Det måste du ha varit efter att ha svettats så.
-Så du såg det? -Flera gånger, med och utan ljud.
Jag fick panikångest en gång.
-Det var inte panikångest. -På min bröllopsdag.
-Före eller efter? -Under.
-Pratbiten. -Snyggt.
Förutom att jag inte kunde prata. Jag kunde inte säga ja.
Vore jag religiös skulle jag säga att Gud försökte rädda mig,
men som vetenskapsperson kallar jag det tur.
Tur?
Han hade visst redan en familj i Leeds.
-Fru med mera. -Härligt.
Ja, en girig jävel.
Jag skulle nog inte fixa det. Tänk bara på logistiken.
Det var säkert inte lätt. Respekt, Albert.
Albert?
Jag trodde att du var mer av en Jake- eller Luketyp.
Hur som helst…
Om det gick dig förbi så öppnade jag mig nu.
Jag visade dig hur man gör.
-Tack. Ja, mycket lärorikt. -Det var så lite.
De stod här när vi kom i morse.
Alla fall Merritt Lingard har jobbat på.
Okej, behåll dem en vecka eller så
och skicka sen tillbaka alla utom de sista fem fallen till åklagaren.
-Seriöst? -Vill du gå igenom alla?
Borde vi inte det?
Bara av ren desperation. Du åker upp till Mhòr imorgon.
Var inte ni två där nyss?
Jo, och det var så vackert att vi tyckte att du skulle få se det.
Verkligen?
Okej.
William misshandlades av Harry Jennings under ett rån…
Jennings dog under flykten.
-Jag vet. -Jag visar att jag har läst på.
Tänk om du istället visade att du kan vänta tills jag är klar?
Du ska åka dit och lirka med lokalpolisen. En idiot vid namn Cunningham.
-Lirka med honom. -Du vet, bearbeta honom.
Nåt särskilt du undrar över?
Få honom att prata om familjen, Jennings, sånt han inte berättade för mig.
Varför skulle han undanhålla dig nåt?
Carl och konstapeln fick ingen bra början.
-Tänka sig. -Jag måste iväg.
Ska jag göra det för att jag är kvinna och därför kan få honom att mjukna?
-Eller är jag en bra polis… -Det första.
Jasper?
Martin!
-Prata med mig. -Hans mamma ringde.
I nästa sekund svär han och river stället.
-Jag trodde allt var bättre. -Tydligen inte.
-Vart stack han? -Vet inte, men han hade en resväska.
För helvete.
Om det inte blev nån konfrontation… Inget gräl.
Om ni inte grälade, varför larmade du inte ambulans tidigare, mr Finch?
Det måste ha varit uppenbart att din frus skador var allvarliga.
-…ganska fokuserad. -Är du nöjd med purén nu?
-Den blir bra så. -Okej.
Ser ni? Han vill få allt precis rätt.
Jag har gjort det helt själv.
-Jag är jätteglad. -Jag stolt över dig.
Det har jag.
Jag visste att vi skulle skapa konst ihop.
"L H"
"Varför är du här?"
Fan också.
Hej, mamma.
Jag är hemma.
Jag gör mig klar till en dejt.
Nej, du har inte träffat honom, men han är trevlig.
Mycket framgångsrik.
Han har en egen…biltjänst.
Nej, mamma, han kör inte en Uber. Han är ägaren.
Ja, han heter Daniel.
Boobrie.
Ja, han heter så. Jag måste sticka nu.
Jag har badat och måste torka mig. Jag älskar dig. Hej då.
INBROTT I MHÒR
Jävlar.
Undertexter: Jessika Johansson