Er det tid?
Snart.
Hvad med familien?
Han har ingen.
Vi har været hans familie, siden han var dreng.
Det er min skyld.
Skylden er min.
Den tilhører os alle.
Også bedstefar.
Før eller siden må vi alle tage konsekvenserne.
EN MÅNED EFTER
Du får svært ved at få din eksamen.
Lad os tale om næste år, men det ender nok ikke med college.
Kan han tage et ekstra fag?
Kan han så indhente det forsømte?
-Måske, men arbejdsmængden… -Må jeg?
Man kan altid løse den slags. Især for dygtige elever som Robby.
Vi vil gøre alt for at støtte ham.
Ja, og tak for det.
Men som jeg siger til mange af vores spillere,
bliver Robby nok ikke professionel inden for sin sport.
Vi kan støtte ham ved at være ærlige og uden skam.
Engang drømte jeg om en hockeykarriere.
-Hockey? -Ja.
Robby var så tæt på at vinde VM i karate. Vi var så tæt på.
Ja, og jeg var rigtig god til hockey.
Hør her.
Robby kunne overveje noget andet end den traditionelle collegeoplevelse.
Mange i samme båd som ham overvejer fagskoler eller andre alternativer.
Vær mere åbne for, hvad livet uden karate kan være.
Solgte Daniel en bil mere?
Føles det, som om Barcelona bare aldrig skete?
Nej, han er altså underlig. Psykologisk set.
Staklen så en knægt dø.
Jeg hørte, han vendte ham.
Seriøst? Vendte ham? Som en pandekage? Vis dog lidt resp…
Pis. Han kommer.
Halløj! Godt solgt. Skal jeg snuppe et bonsai?
-Det er slut med træer til kunderne. -Sikke en strategisk omvæltning.
Hvorfor står I to her?
Der er jubilæumsfest om to dage, og I er begge min højre hånd.
Jeg er venstrehåndet.
Det skal være vores hidtil bedste, okay? I står for udsmykningen som i gamle dage.
Som før karate, da vi malede over tissemænd på vores reklameskilte?
Nemlig. Kom nu i sving og få banneret hængt op.
Stil kaffen fra jer.
-Tag det med derover. -Ja.
-Hej. -Hej.
Godt nyt. Ham, jeg solgte en bil til, står for optagelse på UCLA.
-Han mener, Sam har gode chancer. -Fik han hele striben af venne-rabat?
Hende behøver vi ikke smøre nogen for. Hun har styr på det.
Godt college, tæt på os, sikkert og fint.
Ligesom os. Sikkert og fint.
Det lyder godt.
Jeg kan godt sige dig, at der er noget helt galt med ham.
-Gunther, du er så anspændt. -Noget af en underdrivelse.
Er der noget galt?
Mr. Braun.
Mr. Silver.
Dig har jeg da ikke inviteret.
Faktisk ville jeg slet ikke findes.
Du vandt også engang, ikke? Du var dygtig til karate.
-Typen, der ser problemerne i øjnene. -Du er rejst langvejs fra, så hvad vil du?
Sekai Taikai…
…karate generelt…
…har fået en del opmærksomhed.
Og al omtale er god omtale.
Der citerede du vist P.T. Barnum, der som bekendt stod for et cirkus.
-Jeg er ingen klovn. -Lige nu er du.
Skal det her være Sekai Taikais eftermæle?
Turneringen er aflyst.
-Der er intet alternativ. -Nej, der er noget bedre.
En mulighed.
Vi skal sejle ind i stormen og ikke væk fra den.
Få turneringen på ret køl.
Gøre den større, så verden kan se alt det gode.
Der skete et frygteligt uheld med noget, der ikke var en del af karate.
Mine PR-folk kan mæske sig i det her.
Du forstår at forhandle.
Selv ved at komme her i en akavet situation for mig.
Så du har overtaget.
Jeg har altid overtaget.
Og jeg har altid ret.
Jeg indrømmer,
at det er tragisk, hvis Sekai Taikai ender med mig.
Ingen af os ønsker, at den ender så pludseligt.
Vi må indse, at en deltager døde.
Og vi skal ære ham i stedet for at begrave hans minde.
De sidste Sekai Taikai-billeder kan være af ham indsmurt i blod…
Eller de kan være af en global mesterskabshyldest
af vores fornemme sport.
Vi kan kun genstarte turneringen,
hvis alle…
…og jeg mener alle…
…er enige.
Alle senseierne.
Mr. Braun sagde, turneringen kan genoptages, hvis alle er enige.
Jeg ved ikke…
Vi behøver intet beslutte nu. Lad os tale om det.
Stille.
Ingen diskussion.
Min dojang blev ydmyget.
Vi vender tilbage til turneringen.
Vi hævner vores elev.
De tog en af vores,
så vi tager en af deres.
Vi starter træningen. Yoon skal kæmpe for os.
Og det kræver
en særlig lektion.
Gør jer klar.
Start!
Se og følg med.
Kwon var din elev.
Du udvalgte ham selv, ikke?
Nu er han død.
Du er ikke værdig til at undervise i min dojang.
Hårdere!
Jeg trænede også en særlig elev engang.
Han hed Turner.
Jeg lærte Tang Soo Do i Korea under sensei Kim Sun-Yung.
Du lærer det samme.
Kreese! Træk mig op!
Han drog ud i jeres amerikanske krig.
Han kom aldrig hjem.
Ingen nåde.
Stop.
Yoon!
Gør dig klar!
Nej!
Min-Seok!
Vi lærer af straffen.
Straf for at svigte en på holdet.
Straf for at svigte eleverne.
Straf for at svigte mig.
Hårdere!
Chung-Hee!
Bliv ved, til det er perfekt!
Stadig ikke perfekt!
Vi fortsætter i morgen.
Det er for slapt. Læg nu kræfterne i.
Du hørte ham. Træk til.
Hej. Hvordan går det med Robby?
Han må æde lort på vådt hvidt brød.
Det er svært for ungerne, at turneringen blev aflyst så tæt på målet.
Ja, men vi må bare videre i teksten.
-Vi har rigeligt at se til her. -Alle mand på dæk, hvad?
Det gælder også dig.
-Du står for ballonerne. -Nej!
-Du vil elske det. -Pis og papir.
Hørte du, hvem din far solgte en bil til i morges?
Ja, mindst ti gange. Han taler ikke om andet.
Har du hørt, hvem jeg solgte en bil til?
-Kan du se? -Hvem?
En fra UCLA's optagelseskontor.
Sam, det er jo fantastisk.
Ja, selvom der er rigelig tid.
Ja. Det er slut med Sekai Taikai og drømmen om Stanford.
-Men jeg… -Ja. Det ændrede alt for alle.
Det ville være tættere på dine forældre og UCLA.
Ja. Perfekt.
-Jeg kommer igen, Bruins-fans. -Okay.
Hallo?
Ja. Sensei Lawrence er her også.
Hvad drejer det sig om?
Ja, for pokker. Sagde de, hvornår de starter igen?
Om et par uger eller måneder? Skal vi til Barcelona igen?
Ro på, Johnny.
Tror du ikke, alle vil være med?
Nej.
For jeg vil ikke.
-Hvad? -Jeg mente det, jeg sagde.
Vi skal videre i teksten. Vil du i karambolage med Kreese igen?
Eller se Robby blive smadret igen?
Vi skulle videre, fordi der intet valg var.
Det er der nu.
Robbys karatekarriere kan slutte anderledes.
-Vi kan vinde. -Det kostede en elev livet.
-Daniel… -Nej, det er slut.
-Kom nu. -Beklager.
Jeg har bestemt mig. Okay?
Kom! Tilbage til arbejdet.
Pis og papir.
Han overvejede det ikke engang.
Jeg skal bare stå for balloner, som er lutter luft, du.
-Jeg tror, du skal bruge en unbrakonøgle. -Jeg bruger hænderne.
Skal vi nå så langt i turneringen uden at kæmpe færdig?
Vi kunne da stemme om det.
-Kom så, din lorteseng. -Der mangler vist nogle dele.
Hvorfor valgte vi den tremmeseng?
-Den blev anbefalet. -Af hvem?
Familien LaRusso…
-De er overalt. -Nå da.
Snup dig en lur i tremmesengen.
Det ville være rart at starte turneringen igen,
men du har klaret arbejdet for LaRusso så fint.
Ja, de har gjort meget godt for mig.
Jeg ville bare ikke sælge biler resten af livet.
Uden min egen dojo. Det var ikke drømmen.
De fleste kan jo ikke udleve deres drømme.
Tænk på Miguel og Stanford.
Men måske lærer vi på den måde at få mest ud af, hvad vi har.
Og…
…vi har meget.
Her skal vores lille pige sove.
Ja.
Jeg ved, der er meget godt i vores liv.
Jeg er bare…
…ikke klar til at droppe drømmen.
Det ved jeg.
Mr. Braun.
Jeg kontaktede alle senseier. De var desværre ikke alle enige.
Det var LaRusso, ikke?
Beklager, mr. Silver. Det er måske bedst sådan.
Er du okay?
Jeg har bare…
…en smule kvalme.
-Måske er det bølgegangen. -Nej, det er ikke det.
Bed kaptajnen lægge kursen om.
Jeg skal besøge en ven i Valley.
Det heler.
Bedstefar, det, der skete i Barcelona…
Fokuser ikke på fortiden. Nu skuer vi mod fremtiden.
Sensei Kim, må jeg tale med dig?
Du kan tale frit foran alle.
Udmærket.
Det er lektionen i dag.
Jeg synes ikke, hun skal undervise.
Hun er ikke dig.
Vi skal ikke tilbage til Sekai Taikai.
Det bestemmer du ikke.
Det gør jeg nu.
Jeg sendte Yoon væk.
Du valgte kursen.
Nu har du noget, der ikke længere tilhører dig.
Han har ret.
Du er ikke mig.
Du vil overtage min plads, men det har du ikke magt til.
Det er trist for en gammel mand at vide, at denne dojang dør med mig.
Bedstefar, det er vores families karate.
Vores eftermæle.
Jeg kan være sensei.
Hele mit liv var rettet mod det.
Du får mulighed for at bevise dit værd ligesom ham.
Men så…
…skal du gøre noget vanskeligt.
Hejsa.
Se, hvor I knokler.
-Hej, trut. -Hej.
De skal fyldes helt op. Bind en god knude. De skal være overalt.
Johnny, du har en prøvekørsel. De bad specifikt om dig.
De har nok god smag.
LaRusso, få lige lidt skik på det der.
-Kender jeg dig? -Jeg glemmer aldrig en LaRusso.
-Hej, skat. Hvordan gik det i Barcelona? -Hej. Det gik fint.
-Det endte lidt uheldigt, men… -Nej, ikke alt dit karatehalløj.
Jeg mener byen, maden og de spanske mænd.
Nå.
Det var ret utroligt.
Kulturen og stranden. Det var bare…
Det var rart at komme væk fra Valley.
-Ja. -Hvad taler I om? UCLA?
Hun skal da ikke på UCLA! Hun brænder efter at komme væk.
Nej, nej, det… Det sagde jeg ikke.
Så det taler vi ikke ærligt om? Er det sådan, det hænger sammen?
Jeg har godt nok set på steder lidt længere væk.
Jeg ville ikke sige noget endnu.
Det er jo indviklet med Miguel og… med far.
Det tænkte jeg nok.
Jeg forstår dig godt. Jeg var lige sådan i din alder.
Men din far…
Skal vi ikke vente lidt med at sige det til ham?
Hvad så nu?
Du ved godt, at Daniel har det skidt.
Han går helt amok på forretningen og nævner ikke Barcelona med ét ord.
Men du får, hvad du vil have, så alle fletter næbbet, ikke?
Måske nyder jeg faktisk, at han fokuserer på forretningen.
-Men… -Du skal ikke retfærdiggøre det.
-Jeg kender selv spillet med Anoush. -Der er intet spil.
Det er godt, at karatekrigen er slut. Og Daniel har det fint.
Han har det fint, men skal lige tilpasse sig.
Hvad fanden er det? Ingen bonsai-træer!
Har I ikke fattet det?
Jeg troede, du mente til kunderne, ikke sådan generelt.
-Som… -Ikke flere bonsai-træer!
-Kom nu. -Okay.
-Ved I hvad? Lad mig… -Nej, jeg…
Anoush!
Ryd op.
Red træet.
Du har altid ret i alting, ikke?
-Jo. -Godt for dig.
-Hvor er min prøvekørsel? -Lige derovre.
Fedt. En rig pamper, du.
Okay, så ruller karavanen.
Fint, hvis du er klar.
Hvad laver du? Kør ind til siden.
-Ja, når jeg har talt ud. -Gør det, for ellers gør jeg!
Jeg ville gerne afslutte Barcelona-seancen,
men det er dumt at angribe en mand, når han kører.
Vi skulle nødig køre galt, når vi har så meget at leve for.
Hvorfor stillede du dig i vejen med Kreese?
Vi to vil jo det samme.
Turneringen skal i gang igen. Jeg har en løsning, der gør alle glade.
LaRusso vil ikke lytte, men måske kan vi hjælpe ham.
-Nej. -Nej?
Sagde LaRusso det til dig?
Ved ungerne, at muligheden foreligger?
Det rager ikke dig.
Fortæller du dem, at deres håb og drømme er forbi?
Hvad med dig?
Vil du prøvekøre biler for LaRusso resten af livet?
Med rige svin som mig?
Jeg er ikke købeklar endnu.
Men lad os tales ved.
Jeg må hellere pakke.
På den anden side
har jeg ingen steder at tage hen.
Det er en skam.
Jeg indså det så sent.
Jeg begik så mange fejl med Kwon.
Og med Johnny.
Du hjalp Yoon.
For lidt… og for sent.
Sandt at sige, Kim…
Du behøver mig ikke mere.
Ingen har vist nogensinde behøvet mig.
Tiden er inde til, at mænd som mig
trækker sig.
Jeg er ked af, det ender sådan.
Jeg kan ikke nå at blive en god sensei.
Eller et godt menneske.
Nævens magt gav mig magten til at takle mange vanskeligheder.
I livet og i krig kan man ikke altid udvise nåde.
Men vier man sit liv til konceptet,
fortærer det en.
Det kunne jeg aldrig styre.
Måske kan du en dag.
For at opnå det…
…må jeg gøre noget vanskeligt.
Så gør det.
Det passer, hvad jeg sagde.
Du er ikke som din bedstefar.
Du skal lede din dojo.
På din egen måde.
Bare gør, hvad du skal.
Jeg vil være så stolt af dig.
Tak.
Jeg er ved at være træt.
Jeg tror, jeg må hvile mig.
-Daniel? -Jeg ved, hvad du vil sige.
Måske går du og gemmer på uforløste spændinger og traumer.
Måske retter du energien mod dit arbejde.
Så vidste jeg ikke, hvad du ville sige.
-Har du… -Hun skulle sige det med sine egne ord.
Sig det bare.
Du kan godt.
Jeg ved, det gik skævt i Barcelona.
Måske fik det dig til at stramme grebet lidt for meget her.
Jeg elsker, at du er her, men kun, hvis det virkelig er dig.
Du har været ude for en hel del.
Alt det med mr. Miyagi og det med turneringen.
Jeg er sikker på, det bliver værre, når Sam siger, hun ikke vil på UCLA.
Vent. Hvad?
Undskyld, jeg bare siger det, men vi skal støtte hinanden fremadrettet.
Du skal vide, at jeg altid vil elske dig.
Med eller uden karate.
Nå, du hørte nok om mit raserianfald.
Stoler du på mig?
Det er ret ladet, men…
Ja, det gør jeg.
Vi må tale det igennem.
-Uden pres eller betingelser. -Hvad vil du…
Det er slet og ret et forretningsmøde, og den slags kræver svære samtaler.
Drop det der.
Du sidder ikke og tigger. Du har en plan.
Du håbede bare, vi ikke ville gennemskue det.
Hvad er du bange for?
Turneringen skal i gang igen.
Tab og vind, I ved…
Jeg regner med at vinde, for mit hold er, som I så, ret godt.
Jeg lover ikke at snyde.
Fuld gennemsigtighed og med respekt for jeres beslutning.
Nå da?
Her er mit forslag.
I vælger stedet. I vælger dommerne og alting.
Jeg godkender alt og dækker omkostningerne.
Ikke flere julelege, men en afslutning.
Du behøver det ikke.
Hvad er finten? Seriøst?
Handler det stadig om hævn? Hvad fanden holder du sådan fast i?
Mit motiv er det samme som alle andre, der vil afslutte turneringen.
Alle på mit hold, jeres hold, for senseierne og ungerne.
-Pis og papir. -Enig.
Vil I gerne høre hvorfor?
Fordi det er alt, jeg har.
-Sikkert. Det og fem store villaer. -Ikke flere villaer.
Og ingen… børn. Ingen hustru.
Intet rigtigt hjem.
Det eneste, jeg kan håbe på,
er en sidste sejr.
Så nyd hvert et øjeblik, før det er forbi.
Da jeg så dig på sygehuset…
Du er syg.
Det er værre end det.
Mere pis og papir.
I er velkomne til at få det bekræftet.
-Hvis du tror, vi nærer sympati… -Det er det sidste, jeg ønsker fra nogen.
Men I ville høre hvorfor, og det er derfor.
I skal vide,
at uanset hvad I vælger,
vælger I for alle.
Jeg finder selv ud.
Silver ser ud til at være ret afklaret,
men får han ikke sin vilje, er han farlig som altid.
Vi har slået ham før og kan slå ham igen.
Og ungerne vil gerne?
Ja, de vil.
Jeg er nok den, der allerhelst vil.
Jeg har vist brug for det.
Er du helt ærlig, har du måske også.
Du sagde, du stolede på mig.
Jeg stoler også på dig, så…
Vil du hellere videre i teksten…
…så gør vi det.
Jeg kan være sensei.
Hele mit liv var rettet mod det.
Du får mulighed for at bevise dit værd ligesom ham.
Men så skal du…
…gøre noget vanskeligt.
Det…
Er det dit valg?
Angriber du din egen bedstefar?
Vil du have min dojang?
Så tag den.
Svækling, gør det!
Er du bange?
Bliv ved, til det er perfekt!
Perfekt.
Hvad har du gjort?
Det nødvendige.
Du sagde selv,
at jeg skal lede denne dojang.
Men det bliver på min måde.
Og det er sidste gang, vi to ses, John.
Det forstår jeg.
Der er stadig tid til at blive den, du vil være.
En god sensei.
Et godt menneske.
Jeg har været skurken så længe.
Det tror jeg ikke, jeg kan ændre.
Hvad vil du gøre?
Pakke min taske for sidste gang og vende tilbage til turneringen.
Jeg har stadig et par hængepartier.
-Skål. -Skål.
Hej, Robby.
Det var på tide.
Skål.
Hør lige her!
Jeg vil gerne sige tak, fordi I er her i aften.
Vi er heldige at være omgivet af venner og familie.
Og af den familie, vi har valgt. LaRusso Auto-familien.
Familie betyder, at vi elsker og støtter hinanden uanset hvad.
Vi bør være stolte af alle fremskridt, vi sammen gør.
Selv efter 18 fantastiske år venter der stadig mange flere.
Da vi startede forretningen, var der en del uvished.
Vi vidste, vi løb en risiko. Vi anede ikke, om det ville gå godt.
Men vi byggede noget her.
Vi stolede på hinanden.
Vi stolede på, at alt nok skulle gå, for vi havde hinanden.
Så tak til alle i vores familie, både den gamle og den nye.
-Skål på det næste fremskridt. -Hørt.
Skål.
Tak.
Godt, LaRusso Auto!
Sikke en fantastisk fest, du holder dig.
-Hvad venter der næste år? -Glem det.
Jeg trækker mig fra festplanlægningen.
Det håbede jeg, du ville.
Far, passer det?
Starter turneringen igen?
Det passer, hvis det er det, I vil.
Lad dem komme an.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen