Prins Zuko. Keiserens garde kommer for å arrestere prinsen.
- Hva? - Keiserens garde?
- De er allerede på vei. - Løytnant Jee, ro ned.
Jeg var på admiral Zhaos skip og gikk gjennom tallene for drivstoffbruk.
Løytnant Dang og jeg jobbet til sent på natt.
For et morsomt uttrykk.
Dang fikk en beskjed.
Fortsett å drikke.
Jeg hørte dem diskutere nye ordre. Ordre fra Ildherren selv.
Han sendte garden sin for å ta prins Zuko til hovedstaden.
Han skal stilles for retten for forræderi.
- Forræderi? - Er du sikker?
Jeg hørte Dang beordre menn for å møte garden.
I kveld? Da kommer han når som helst.
Dette er Zhao. Han har overbevist Ozai om at du har vendt deg mot ham.
Zhao har funnet ut at det var du som befridde avataren.
Prins Zuko, du må dra nå.
Ikke start motoren før du er langt unna. Ikke ta hovedveiene. Reis om natten.
Far må ikke tro jeg har vendt meg mot ham.
Jeg vet det, men først må du i sikkerhet. La meg ordne opp med Ozai.
Takk, løytnant Jee.
Vær trygg, Deres Høyhet.
Jee ante ingenting.
Det var for lett å få ham til å ta agnet.
Hva vil du fortelle Ildherren om sønnen hans?
Jeg sier sannheten.
At prinsen valgte å sette sine behov foran sine landsmenns.
Og at sønnen hans var en forræder.
Sprengningsgelé.
Prinsen!
Zuko.
Nå må jeg kondolere til general Iroh.
Han har sikkert opplevd et forferdelig sjokk.
NORD
Zuko er alene, og han var ikke slik jeg trodde han ville være.
Han virket så alene.
- Jeg er sjokkert. - Sokka, Aang fikk kontakt med ham.
Ikke sant?
Jeg innså at både Zuko og jeg har mye å takle.
Jeg har vært bekymret for at jeg ikke vet hva jeg gjør.
Og det gjør jeg ikke.
Jeg har ikke lært noen temmeferdigheter og vil nok fortsette å gjøre feil,
men jeg er i hvert fall sammen med vennene mine.
Det stemmer. Avatargjengen.
Hva er det, gutt?
Se!
Det er den nordlige vannstammen!
Vi er endelig fremme.
De er her!
Avatar, velkommen til Agna Qel'a.
Det er...
Vakkert.
Det er perfekt.
Vi har ventet deg.
Beistet er i gode hender. Mennene tar ham til bøffeljakstallen,
som er i en oppvarmet grotte med lys og plass.
- Gi ham masse sjøgress. - Selvsagt.
Velkommen. Jeg er Arnook, høvding for den nordlige vannstammen,
og jeg tilbyr dere vår gjestfrihet og beskyttelse
i havets og måneåndenes navn.
Takk. Du aner ikke hvor lenge vi har gledet oss.
Det er en glede å ønske velkommen en fortapt bror og søster fra sør.
Dette er mester Pakku. Han er vår senior vanntemmemester.
Og dette er min datter, prinsesse Yue, vår stammes åndelige leder.
Det er noe jeg må fortelle dere. Dere er i fare.
- Avatar Aang... - Jeg vet det høres sprøtt ut.
Jeg har sett en visjon, og i den er nord under angrep.
Vi vet det.
For noen dager siden så speiderne en Ildnasjonsflåte på vei hit.
Vi har fulgt dem siden.
Vi er takknemlige for å ha dere her.
Med avatarens kraft på vår side,
vil de møte motstand de sent glemmer.
Det er en stor dag for byen vår når vi ønsker mektige allierte velkommen,
og vi skal feire deres ankomst med en fest.
Fest.
- Åndene har beskyttet oss... - Slutt å stirre.
Det er noe ved henne.
- Har vi møtt henne før? - Nei.
Slutt før de tror noe er galt med deg. Mer enn det allerede er.
Jeg sverger, jeg vil ikke hvile før vi finner disse skurkene.
Fiendene våre kan ikke slippe unna med en så skamløs forbrytelse.
- Jeg vet hvor jeg skal starte jakten. - Jeg vet hvem som gjorde dette.
Det var Ozai.
Ozai har mistet all menneskelighet.
Han har blitt så besatt av å erobre verden
at han ikke kan godta noen som kommer i veien for det,
ikke engang sitt eget kjøtt og blod.
Jeg skjønner.
Jeg føler med deg.
Det gjør det jeg skal si
litt pinlig.
Ildherren har gitt meg æren
av å lede en stor armada med ordre om å erobre nord.
Vi vet at avataren er på vei dit, til den siste store vanntemmerfestningen,
så jeg skal ta den.
Tilgi meg, admiral,
men du var ikke den første som kom med et så viktig oppdrag.
Jeg innrømmer at jeg har lite erfaring i kamp.
Det betyr selvsagt også at jeg ikke har mislyktes.
Ulikt deg.
- Det holder. - Det holder!
- Ildherren mener at du er under middels. - Jeg beseiret ham.
Du burde vunnet to trekk tidligere.
Derfor vil du gjennomgå en ny test i morgen.
Du vet vel at han leker med deg?
Den steinen var ingen lek.
Jeg sier bare at faren din vet at du er best.
- Han vil ikke at du skal vite det. - La min far tømme fengslene.
Send alt han har mot meg.
Jeg brenner alle i verden til han innrømmer sannheten.
Hvilken sannhet?
At jeg er den rette.
Hvorfor snakker du ikke med henne?
Og sier hva? "Hei. Sokka fra vannstammen i sør."
Hun er bare en jente.
Hun er en prinsesse og en åndelig leder.
Hun sover nok på en trone og spiser dugg og solskinn.
Jeg kan ikke tro det. Stuede sjøsvisker. Favoritten min.
Er det godt? Hvordan smaker det?
Som...
Som hjemme.
Katara?
Jeg vil bare si takk for at du hjalp meg å komme hit.
Jeg ville aldri gått glipp av det. Jeg hadde aldri sett verden uten deg.
Nyter vi maten?
Den er deilig.
Du sier du er selvlært.
Jeg føler jeg har kommet ganske langt, men jeg har fortsatt mye å lære.
Jeg gleder meg til å møte andre vanntemmere,
og spesielt respekterte mestere som deg.
Det må ha vært vanskelig å vokse opp uten andre temmere.
Ildnasjonens angrep tok så mye fra deg.
Fra oss alle.
Det verste var at jeg ikke kunne gjøre noe med det.
Det viktigste er at du overlevde.
Det er det vi gjør.
Vann er forandringens element.
Og vi vanntemmere har alltid tilpasset oss livets flyt.
I morgen tidlig, gå og finn Yagoda.
Hun er en av våre beste lærere. Hun kan starte reisen din.
Takk, mester Pakku.
Hva med noen multebær?
Vær så god.
Takk.
Du kan hjelpe meg å spise opp.
Kom igjen. Det er ganske godt.
Hva syns du?
Det er deilig.
Da jeg var barn, gjemte jeg meg her når faren min møtte de eldre.
Jeg skulle se hvordan ting funket i stammen, for det skulle bli mitt ansvar.
Ikke særlig gøy.
Så jeg gjemte meg her med bestemødrene og lagde dessert.
- Du er bare en jente. - Trodde du jeg ikke var jente?
Nei, siden du er prinsesse og sånn...
- At jeg var høy på pæra? - Ja. Jeg mener, nei.
Jeg trodde det, men du er vanlig.
Ikke vanlig, for det ville ikke vært bra, og jeg tror jeg bør slutte å si ord nå.
Jeg skjønner. Jeg vet at jeg virker helt...
Det er det de forventer av meg.
Ikke misforstå. Jeg elsker å tjene samfunnet,
men nå og da må jeg dra et sted og...
Lage dessert?
Jeg skjønner.
Hjemme var det min plikt å beskytte landsbyen.
Jeg tok det seriøst.
Katara ville nok sagt for seriøst, men greia var...
Det var ditt ansvar.
Ja, og hvis jeg ikke gjorde det,
hvem vet hva som kunne skjedd.
Jeg ga pappa et løfte, og jeg skulle holde det uansett.
Men det hadde vært fint å slippe å bekymre seg.
- Jeg skulle ønske jeg kunne være... - Bare en gutt?
Ja.
Hvordan kjenner jeg deg?
Prinsesse Yue.
De er klare for kveldens velsignelse.
Takk, Hahn. Du måtte ikke forlate festen. En av prestene kunne ha kommet.
Det var ingenting.
Virkelig.
Velkommen til isveggen vår. Den har motstått angrep i over hundre år.
Arnook, om det er greit, vil jeg snakke med broren vår fra sør.
- Noen krigsråd. - Meg? Vil du spørre meg om krig?
Du har noe vi ikke har.
Erfaring.
Si meg, Ildnasjonsrustningen. Er den av metall?
Referansen har pigger på skuldrene.
Ikke metall. Lær, og de har ikke skulderpigger lenger.
Resten av troppen bør høre dette. Kan du komme og snakke med dem?
Ja.
Flott.
Si meg, Aang, hva tror du er den beste tilnærmingen til slaget?
Kan jeg foreslå at du leder den offensive fronten?
Du kan lede et angrep...
Lufttemming er hovedsakelig defensivt.
Stilen vår er å unngå konflikt.
Men du er ikke bare en lufttemmer. Du er avataren.
Sannheten er at jeg ikke har mestret noe annet.
Det var derfor jeg kom hit i håp om at noen kunne lære meg det?
Vi har hørt historier om hvordan du har reddet samfunn.
Beseiret Ildnasjonstroppene, og sloss mot monstre.
Hvordan klarte du alt det?
Vennene mine hjelper meg. Vi jobber sammen.
Det ville vært klokt å ha fokusert på treningen på reisen.
Vi kan visst ikke regne med avataren.
Vann er liv.
Vann lar livet blomstre.
Og helbrede.
Mester Pakku sa at vi skulle få en spesiell gjest i dag.
Takk for at jeg fikk komme.
Jeg trodde ikke vannhelbredelse ble praktisert lenger.
Det er en viktig del av kulturen vår. Vil du prøve?
Føl energistrømmen gjennom kroppen.
La den få kontakt med energien i deg.
Helbredelse
er mer enn en fysisk prosess.
Det handler om empati.
Du må forstå hva det vil si å føle smerte.
Så fjerne den smerten.
- Du er et naturtalent. - Takk.
Jeg har blitt flink til å lære ting fort.
Vi måtte tenke raskt.
Ingenting skaper fokus som en ildkule mot hodet.
Det minner meg på noe. Når får vi kamptrening?
Unnskyld meg?
Jeg tror formene mine er gode, men jeg trenger hjelp med nøyaktighet.
Sterkere kraft.
Beklager, men kvinner slåss ikke. Vi bruker evnene til å helbrede.
Jeg vil ikke kun helbrede.
Helbredelse er en edel og hellig tradisjon.
Det høyeste kall.
Jeg mente det ikke sånn. Jeg tror jeg er flinkere til kamp.
Så hvis det er greit, vil jeg trene i kampteknikker.
I den nordlige vannstammen får ikke kvinner lov til slåss.
"Får ikke lov"? Det er ikke riktig.
Men sånn har vi det.
Forstått.
Virker som en bra gruppe.
Vi har trent dem så godt vi kan, men ingen vet
hva vi skal møte. Ingen av dem har sett ekte kamp.
De klarer seg sikkert bra. Spesielt når du leder dem.
Prinsesse Yue.
Hun virker flott.
Hun er dedikert, snill, sjenerøs.
Hun representerer stammens høyeste idealer. Hun er den beste.
Du liker henne.
Prinsessen og jeg var forlovet.
Det ble arrangert da vi var barn, men da hun fylte 16,
avsluttet hun det, som hun har rett til.
Hun ga aldri en grunn.
Hadde du gjort det? Ville du giftet deg med henne?
Takk for at du vil vise respekt for avatar Kuruk.
Jeg må gjøre mer enn det.
Jeg håper Kuruk kan hjelpe meg i denne kampen.
Er det et problem?
Det er lenge siden noen dro til Kuruk for noe.
Hukommelsen hans har bleknet.
I sin tid som avatar var ikke Kuruk så involvert i verden.
Han ble forelsket i Den åndelige verden
og tilbrakte mesteparten av tiden der.
Dessverre betydde det at han ikke var her så mye
for å hjelpe oss med problemene våre.
Så han gjorde ikke jobben som avatar. Han sviktet alle.
Jeg tror det må være mer ved historien hans.
Jeg håper du har rett, for jeg trenger hjelp,
og han er den eneste som kan forstå situasjonen min.
Hallo, Aang. Jeg ser du har kommet deg til nord.
Den nordlige vannstammen er i fare.
Kyoshi viste meg en visjon av Agna Qel'a som ble ødelagt av Ildnasjonen.
- Jeg må stoppe det. - Det kan du ikke.
Hvis hun viste deg at nord blir ødelagt, vil det skje.
Men kampens utfall er fortsatt usikkert.
Om Ildnasjonen vinner, om vanntemmerne overlever,
er opp til deg.
- Jeg er bare et barn. - Nei, du er avataren.
Da jeg var på Kyoshiøya,
hjalp avatar Kyoshi meg å slippe løs en utrolig energi.
Avatartilstanden.
Ja! Hun sa den ga meg styrken til tusen temmere.
Jeg kan bruke kraften til å redde nord.
Men for å få kontroll over den, må du først mestre de andre disiplinene.
Men hun klarte å ta kontroll.
Hun kanaliserte kraften gjennom kroppen min.
Hun hadde kontroll. Det klarer du.
Det er ikke mulig.
- Jo, Kyoshi gjorde det. - Jeg er ikke Kyoshi.
- Men du kan det likevel! - Nei!
Etter at jeg ble avatar, oppdaget jeg at mørke ånder var på nippet
til å krysse over til vårt rike fra Den åndelige verden.
Jeg måtte stoppe dem, så jeg kjempet mot dem hele livet.
Krigen jeg førte mot åndene
skadet kroppen min og fordervet sjelen min.
I min tilstand kan jeg ikke kontrollere avatartilstanden
mer enn du kan.
Og til tross for alt jeg ofret,
kunne jeg fortsatt ikke redde den som betydde mest.
En rovånd kom for å ta hevn på meg.
Ummi, min elskede, betalte den ultimate prisen.
Ånden stjal ansiktet hennes.
- Koh. - Hør på meg.
Avataren må gå alene, ellers vil de du elsker lide.
Beklager. Jeg så etter Katara.
Jeg bør gå.
Er det noe galt?
Nei, jeg er bare litt trøtt.
Du må vel "rekombobulere".
Jeg visste det! Det var deg!
- Ja. - Du er reven!
- Ja. - Men hvordan?
Ikke lenge etter at jeg ble født, ble jeg veldig syk,
så faren min tryglet åndene om å redde livet mitt,
og det skjedde et mirakel.
Måneånden besvarte bønnen hans
og ga meg noe av essensen sin og reddet livet mitt.
- Det var da håret mitt skiftet farge. - Så du er en ånd?
Delvis ånd, mest menneske.
Å være fra begge verdener betyr at jeg kan være en bro.
Det var derfor jeg ble prestinne, for å hjelpe folk med åndelighet.
Det betyr også at jeg kan besøke Den åndelige verden.
I drømmene mine.
- Så du stakk innom for moro skyld? - Ville ikke du det?
- Det er magisk. - Ikke ordet jeg ville valgt.
- Likte du det ikke? - Hva er det å ikke like?
Å nesten bli skamfert av et åndemonster,
få ansiktet mitt spist av et rovdyr eller gjenoppleve vonde minner...
Vonde?
Det var ingenting. Glem det.
Ikke gjør det.
Ikke gjør det mindre enn det er.
Det var noe som skjedde da jeg var barn.
Jeg overhørte faren min si at han var skuffet over meg.
At jeg ikke var skapt for å være en kriger.
Han hadde ikke troen på meg.
Vet du hva jeg husker om deg fra Den åndelige verden?
Du var bekymret for vennene dine.
Du visste at de trengte din hjelp.
Hjertet ditt.
Det gjør deg annerledes.
Det gjør deg til en kriger.
Hvis faren din så deg nå, ville han vært enig.
Jeg må vite noe.
Hvorfor sa du nei til Hahn?
Hahn er fantastisk. Han er alt en jente kan ønske seg.
Men han er ikke drømmegutten.
Vennene mine betyr alt for meg. Jeg klarer ikke dette uten dem.
Med deres hjelp skal jeg overleve kampen.
- Vi er Avatargjengen. - Det finnes ingen avatargjeng.
Det er bare avataren.
Slutt å tenke på hva du trenger og tenk på hva som er best for dem.
Å være Avatar betyr å være den som bærer byrden.
Alene.
Jeg skar den ut.
En bjørn!
Det er faktisk en fisk.
Snakket du med Kuruk?
- Kunne han hjelpe? - Nei, han kunne ikke hjelpe meg.
Jeg er alene.
Katara, hvordan var tiden med Yagoda?
Flott, men jeg lurer på noe. Hvor skal jeg være under slaget?
Kvinner er ikke tillatt i kamp. Jeg trodde du visste det.
Nei, da ville jeg ikke godtatt det.
Det handler ikke om å godta noe. Det er slik ting er.
Det er dumt og feil.
Dette kan ikke diskuteres.
Jeg har kjempet mot flere Ildtemmerne.
Kan dine menn si det?
Samme det. Dette handler om deg.
Du er ikke sterk nok. Kvinner er ikke sterke nok.
Du har ikke trent og forberedt deg på å ofre livet for alle her.
Og jeg skal ikke la det som skjedde med sørstammen skje her.
Jeg får ikke slåss.
De har sittet fast bak veggen så lenge at de har frosset i tid.
Kanskje vi skal snakke med Yue.
- Kanskje... - Kanskje vi bør høre på dem.
Kanskje det er bedre om du ikke slåss.
Denne kampen blir noe annet enn det vi har sett før.
Folk kommer til å skades og dø.
- Jeg kan ikke miste deg og Sokka. - Du mister oss ikke.
Men tanken på det holder meg igjen.
De trenger avataren.
Jeg kan ikke være avataren med dere.
Jeg lurer på hva de kaller meg når nyhetene når hovedstaden.
Jeg liker "erobreren Zhao". Det bør ha litt stil.
Om jeg forstår disse kampplanene, er det et frontalangrep på Agna Qel'a.
Byen er omgitt av ufremkommelige barrierer på tre sider.
Fronten er beskyttet av en isvegg.
Hva får deg til å tro at du kan lykkes når så mange har mislyktes?
Fordi jeg har noe ingen av de andre hadde.
Jeg har skjebnen på min side.
Til tross for hva propaganda får deg til å tro,
er vanntemmere verken svake eller feige.
Å undervurdere dem vil føre til tragiske konsekvenser.
Det skjer ikke.
For det første har flåten blitt utstyrt med nye, dødeligere våpen,
men enda viktigere...
Jeg har selv sørget for vår sikre seier.
Hva er det?
Dette er skjebnen.
Han angriper festningen, som en brunstig okse.
Det kan være mer, men han skjuler det.
Zhao er farligere enn jeg trodde.
Jeg skjønte det da jeg svømte fra den brennende båten min.
Vi er nesten i nord. Har du en plan?
En plan?
Å bevise at faren min ikke tok feil da han betro meg dette oppdraget.
Planen er å gå inn og fange avataren en gang for alle.
Planen er å ta tilbake det som er mitt!
Så ingen plan?
Jeg jobber med saken.
Jeg er overrasket over Zhaos dristighet. Jeg trodde ikke han var så smart.
Det er nesten som om han jobber med en annen.
En som er mye smartere.
Velg din motstander.
Nei.
- Du må velge en... - Jeg er ferdig.
- Azula, slutt å tulle. - Det er ikke jeg som tuller.
Dette er din siste sjanse. Slåss eller mislykkes.
Nei.
At du våger!
Vil du teste meg?
Slipp meg løs.
La meg dra ut i verden og vise deg hva jeg kan gjøre.
Jeg vil ikke leke mer.
Pakku er en idiot.
Det spiller ingen rolle hva andre mener, om pappa trodde jeg ville bli en kriger.
Jeg kan være stor på andre måter.
Poenget er at jeg får bestemme,
akkurat slik du bestemmer hvem du er. Ikke Pakku eller noen andre.
Jeg skal utfordre Pakku til kamp.
Jeg vet det. Han er en mester.
Han knuser meg nok, men det spiller ingen rolle.
Hele livet har jeg holdt meg tilbake, og ingen andre får gjøre det mot meg nå.
Katara.
Husker du da du sa vi måtte bli med Aang?
At vi måtte hjelpe ham å redde verden?
Du hadde rett.
Hadde vi ikke dratt med ham, ville jeg ikke sett to sørlige vannbarn
måle seg med hvem som helst.
Ildtemmere, jordtemmere, ånder, selv nordlige vannkrigere...
Du er ikke flink til å få meg til fornuft.
Hvem snakker om fornuft?
Nei, det jeg prøver å si,
er gå og bank ham.
Hva skjer?
- Jeg vil ikke slåss mot deg. - Du er redd du ser at du tok feil.
Vær så snill.
Gå tilbake til legehyttene med de andre kvinnene.
Greit. Vil du lære å slåss?
Studer nøye.
Fått nok?
Er det alt du har?
Det må jeg si.
Du er en utmerket vanntemmer.
Men du lar meg ikke slåss.
Nei.
- Ingen har presset mester Pakku slik. - Det var fantastisk.
De isflakene. Hvordan gjorde du det?
Kan du vise meg?
Jeg tviler på at noen vil si at du ikke er sterk nok.
Nei, de sier bare at jeg tapte.
Gjorde du det?
Du er redd for å miste oss, derfor kan vi ikke slåss,
men det er mitt valg å slåss, ikke Pakkus og ikke ditt.
Tror du vi kom hit bare for å forlate deg?
Dumme avatar.
- Jeg vet ikke om jeg kan beskytte dere. - Det kan du ikke.
Å bekymre seg for hvem som kan skades, er det ikke kun avataren som bryr seg om.
Det er sånn det er å være en familie.
Kuruk, Roku, Kyoshi.
Alle sa at jeg må gjøre dette selv. Avataren må bære byrden alene.
Dette er fortiden. Kun én person kan fortelle fremtiden.
Personen som skal skrive Legenden om Aang.
Hun mener deg. Du skjønte det, ikke sant?
Sot.
Ildnasjonen er her.
Ok.
På tide å kjempe.
Tekst: Trine Friis