Vi ägnar så mycket tid åt att dölja vilka vi är
och att se till att ingen ser vårt rätta jag.
Därför är det svårt att minnas en tid
då vi gladdes åt att få visa världen vårt sanna jag.
Imponerande.
Uniformen klär dig.
Ser det rätt ut? Jag fick inte till axelskydden.
Så där. Perfekt.
- Vad är det? - Inget.
Berätta.
- Handskarna är felknutna. Ingen ser det. - Va? Fixa det, då!
Jag minns mitt första krigsrådsmöte. De var inte lika stora då.
Mer privata.
- Men Ozai verkar gilla att ha publik. - Far säger sig välkomna olika åsikter.
Jag avråder dig från att prova det. Börja med att observera och lära.
Så där.
Hur ser jag ut?
Som en prins.
Varför är vi ur kurs? Vem bestämde det?
- Löjtnant Jee, jag ställde en fråga. - Vi fick nya order.
- Av vem då? - Av mig.
Katt och råtta-leken har varat länge nog. Det är dags för en ny strategi.
Tycker du?
Det är jag som jagar avataren.
Jag leder uppdraget.
Och jag är skeppets kapten.
Och jag
är amiral.
Eldfurste Ozai gav mig ansvaret
för alla insatser som rör avatarens tillfångatagande.
Jag välkomnar givetvis din hjälp. Jag förväntar mig den.
Jag behöver alla resurser till hands,
oavsett hur små de är.
Jag tittar förbi sen
för att diskutera personalförändringarna som jag vill göra.
Håll ställningarna så länge.
Vad har hänt?
Löjtnant Jee, byt kurs igen.
Hörde du vad jag sa?
Byt kurs!
Vet du vad straffet för myteri är?
Ja. Därför kan jag inte göra som du säger.
Amiral Zhao var tydlig med vad som händer om vi inte följer hans order.
Tänker ni låta det ryggradslösa kräket bestämma över oss?
Han vet inte vad som står på spel!
Vi kan inte låta honom ta över efter allt som hänt!
De senaste tre åren har vi bara haft varann.
Så är det fortfarande.
Bara vi ombord vet hur det har varit.
Zhao förtjänar inte er lojalitet.
- Zuko gör det. - Lojalitet?
Med all respekt, general... Din brorson vet ingenting om lojalitet.
Annars hade han visat oss,
som följt honom dag och natt i tre år, mycket mer respekt.
Istället får vi stå ut med hans förolämpningar och utbrott.
Han struntar i vår uppoffring, för han har aldrig behövt offra nåt.
Fråga vem som helst här. Han må vara prins,
men inte vår prins.
Sir.
Jag vet att Zuko är opolerad.
Men du måste förstå att han har varit med om mycket.
Han vet mycket mer om uppoffringar än du tror.
MASKER
Hej, stormästare. Vad bra att ni är här.
Jag heter Aang och jag vill besöka avatar Rokus tempel.
Ni förstår,
jag är avataren.
Vi vet det.
Vänta!
Ni ska vara fredens män!
Efter honom!
Jag är en vän.
Den här leder till templet. Skynda dig.
- Han måste vara i närheten! - Sök överallt!
Såja. Lugn, flickan min.
Fick du vittring?
Okej, Nyla. Sätt fart.
Jag heter Shyu.
För mig representerar avataren inget enskilt rike,
utan hoppet om en enad värld.
Tyvärr tror stormästaren och de andra
att eldfursten är deras sanna andliga ledare.
De har kommit in på fel spår.
Tillhörde allt det här Roku?
Det är reliker efter tidigare avatarer. Min farfar har bevarat dem.
Jag måste tala med avatar Roku.
Bara han kan hjälpa mig att rädda mina vänner.
Jag håller dem stången så länge jag kan.
Kliv åt sidan.
Stormästare, pojken är avataren. Han utgör världens hopp.
Kom ihåg avatar Rokus lära.
Eld ska inte dominera de andra elementen.
Balans ska råda mellan dem.
Den enda som kan ge oss det är eldfurste Ozai.
Det är han som ska ena världen, inte avataren.
Och du anar inte hur mäktig han är på väg att bli.
För sista gången:
Kliv åt sidan.
Det kan jag inte.
Då ska du brinna med alla andra icke-troende.
Vem vågar störa avatarens frid?
Det är jag. Aang.
Brukar man inte buga inför de som är äldre?
Och vänta bort blicken?
Och hoppa på ett ben?
Förlåt! Jag kunde inte låta bli.
Det är roligt att se dig,
men varför dröjde det så?
Jag trodde att du skulle komma tidigare.
Avatar Kyoshi sa att jag måste reda ut saker själv.
- Att det är en del av resan. - Det låter likt henne.
Kyoshi har alltid varit lite...
Är ni inte alla sådana? Avatarer är väl inkarnationer av varann?
Vi delar samma gnista, men är enskilda individer.
Jag är olik Kyoshi, precis som du är olik oss båda.
Vad sa Kyoshi om avatarens roll, till exempel?
Att jag måste vara en skoningslös krigare.
Ja, ibland måste avataren ta till våld och hot,
men utöver att vara krigare måste avataren även vara diplomat.
Kan vi lösa världens problem utan att skada nån?
Vi kan försöka, men ett misslyckande får konsekvenser.
Smärtsamma konsekvenser.
Men precis som Kyoshi är jag här för att hjälpa dig på din resa.
- Vad du än behöver. - Det gäller Koh.
Allt utom det.
- Du förstår inte. - Nej, du förstår inte.
Koh är en rovlysten ande som kan skada dig värre än du kan föreställa dig.
Fråga avatar Kuruk.
Jag har inget val, och tiden rinner ut.
Han har tillfångatagit mina vänner. Om jag inte gör nåt är de förlorade.
Snälla.
Du har besegrat honom förut.
Nej, inte besegrat. Jag lyckades bara ta nåt ifrån honom.
Du kanske har kommit för att återlämna det du stal.
Vad tog du?
Ett totem som representerar nåt som Koh behöver och inte kan glömma.
Smycket tillhörde Ansiktenas moder,
en forntida ande som skapade ansikten åt allt levande.
Det är hennes förtjänst att vi fick identiteter,
och hon är Kohs mamma.
Koh vill ha det alla vill ha.
En familj.
Ett totem?
Det kan vi förhandla med.
Tack, Roku.
Aang!
Jag hoppas att du kan rädda dina vänner, men för avataren kan vänner vara...
...en belastning.
Avataren måste göra omöjliga val,
och sätta världens behov före sina egna.
Där är Kyoshi och jag överens.
Lita på mig.
Det kommer att bespara dig och dina närmaste
mycket lidande.
Vad hände med dem?
De är paralyserade.
Allt kommer att bli bra.
Du är alltså avataren. Så mycket ståhej för ingenting.
Du måste låta mig gå.
Allvarligt. Du måste göra det.
Folk räknar med mig. Du vet inte vad som står på spel.
Jag har hört att du ska rädda världen.
Men så här är det.
Alla behöver inte räddas.
En del av oss har koll på läget.
Vi har våra eldbändare, jordbändare och vad-som-helst-bändare,
och alla vill ha nåt. Alla är beredda att slåss för det.
Om man är smart, lutar man sig tillbaka och låter dammet lägga sig.
Sen kan man plocka åt sig av resterna.
För min del är världen bra som den är.
Tiden är ute, avataren.
Du gjorde det.
Du fångade honom.
Räkna gärna.
Jag litar på dig. Vet du varför?
För att vi får dig efter oss om nåt saknas?
För att du är så söt.
Var försiktiga. Det är många som jagar honom.
Ett gäng jägare har sniffat runt. Dem vill man inte bråka med.
Vi ses, avataren.
Snälla, låt mig göra det jag måste göra, så kommer jag tillbaka.
Mina vänner är i fara. Bara jag kan rädda dem.
Om jag inte återvänder är de borta för alltid.
Varför lyssnar du inte på mig?
Vet du hur det är att ha ansvar för andra?
- Att ha andras liv i sina händer? - Ja.
Låt mig rädda dem, då!
Nej.
Du kan inte ha varit sån här jämt.
Vad hände med dig?
Jordrikets styrkor är samlade längs den södra kusten.
Vi försökte flankera dem, men de förlänger linjen.
En kniptångsmanöver, då?
Klipporna är i vägen. De kan kringgå alla attacker.
Vad tycker du?
- Jag föreslår... - Inte du.
Zuko.
Vad tycker du?
Hornmönstrat anfall. Omsluta flankerna och lämna en flyktväg.
Hörde du inte generalen? De skyddas av klippor på ena sidan.
Tundrastridsvagnar kan ta sig fram.
De är jordbändare.
Våra stridsvagnar skulle begravas under sten.
Jag...
General.
Vi skulle kunna avancera här.
När fiendens eldkraft fokuseras dit,
kan vi gå till anfall här och här.
Hur ska de då kunna gå till reträtt?
- Det kan de inte. - Då förlorar vi dem.
Du tänker offra dem.
Det är en del av krig.
Vilken division föreslår du?
Den 41:a. Det är mest nya rekryter. De är försumbara.
Bra.
Sånt här lär man sig inte i skolböcker.
Små pojkar borde veta bättre än att leka krig.
Det är en usel plan.
Vad sa du?
Jag sa att det är en usel plan!
Soldater kommer att dö. För vadå?
Det är ovärdigt en Eldnationsofficer.
- Har du mage att ifrågasätta... - Tyst!
Det här kan bara lösas på ett sätt.
Agni Kai.
Det är nån där ute.
- Släpp fram oss! Vet ni vem jag är? - Självklart.
Lika väl som vi vet att du har trotsat mina order.
Du har varit respektlös mot mig och vanhedrat din far.
Det borde väl inte förvåna mig efter allt jag har fått höra.
Vi tar avataren nu.
Över min döda kropp.
Frestande.
Men...
Yuyan-bågskyttar.
Ozai var vänlig nog att låna ut dem.
Det sägs att de kan skjuta vingarna av en eldfluga
från tusen stegs avstånd.
Det här...
...är nog ingen större utmaning för dem.
Vart ska du ta honom?
Borgen i Pohuai för natten.
Sen vidare till huvudstaden.
Eldfursten vill nog gärna lägga vantarna på sitt pris.
Han har väntat länge, och jag vill inte göra honom mer besviken
än han redan är.
- Vi tar det östra passet till Pohuai. - Prins Zuko.
Vi får se upp för bågskyttarna, men de bevakar säkert...
Zuko!
Borgen i Pohuai är ointaglig.
Varför tror du att Zhao sa att han skulle dit?
Det är ett självmordsuppdrag. Hela arméer har försökt och misslyckats.
Dessutom ligger Pohuai innanför Eldnationens gräns.
Du skulle bryta mot din förvisning.
- Jag bryr mig inte! - Om Ozai får reda på det...
- Men avataren... - Han är borta!
För tillfället.
Just nu har Zhao övertaget,
men han kommer att begå misstag, och då ska vi slå till.
Till dess...
Tålamod.
Se till att få med allt. Eldfursten vill veta allt om tillfångatagandet.
Det ska framgå att jag gjorde allt för att få tag i avataren.
Vi borde få med avatarens tankar också.
Om inte för eldfursten, så för eftervärlden.
Då så,
avataren.
Hade du hört talas om mig innan du tillfångatogs?
Snälla. Ni måste släppa mig.
Nej. Det är fyra vakter, inte tre,
och både händer och fötter är fjättrade.
- Det måste bli rätt. - Oskyldiga liv står på spel!
Jag kan inte svika alla igen.
Inte en gång till.
Om jag var du
skulle jag tänka mindre på mitt förflutna och mer på min framtid.
Det är inte min framtid som oroar mig.
Jaså?
Jag skulle nog oroa mig lite.
De dödar dig inte. Då återföds du bara.
Då måste vi börja leta på nytt,
så du kommer att få leva.
Men inte gott.
Blås hur mycket luft du vill. Det förändrar inte ditt öde.
Vad gör du? Ta inte med det.
Vi är lojala söner och döttrar till elden,
det överlägsna elementet.
Bara en sak har stått i vår väg och förhindrat en seger.
Avataren.
Men idag har vi gjort nåt som ingen annan har lyckats med.
Vi har fångat avataren!
Det här är bara första steget.
Vi kommer att få utkämpa mäktiga bataljer.
Men inte ikväll.
Ikväll
ska vi fira!
Vi ska hylla Eldnationen och dess storhet!
Ptro.
- Har du allt? - Så klart. Vagnen är fullastad med vin.
Vilken kväll vi ska ha!
Hoppas det blir mindre eldspottande än på Ahns födelsedag.
Ögonbrynen har nyss vuxit ut igen.
- Det är lugnt. - Öppna porten!
- Här kommer varorna! - Vad härligt att se ditt fula tryne!
Vem är det?
Utlös larmet!
Vem är du?
Ja. Spring först, snacka sen.
Ta med hela mitt tal, men ändra "lojal" till "trofast".
Det låter mer personligt.
Och se till att stormästaren har allt han behöver för sin forskning.
Sa du "lojal" eller "trofast"?
Avataren har rymt!
- Där! På muren! - Han får inte nå porten!
Avataren! Stoppa honom!
Ta den här!
Hoppa på!
Ingen eldgivning!
Jag behöver avataren levande.
Vad gör du?
Öppna porten!
- Va? - Gör det!
Genast!
Öppna porten!
Kan du skjuta?
Skjut honom.
Döda legosoldaten och fånga avataren!
Nu!
Var är de?
Kolla där borta!
Ser du nåt?
Hitåt!
Jag har en eka i närheten.
Vi kan inte gå nånstans när alla soldater är där ute.
Hitåt!
Ligg kvar.
Du är skadad.
- Jag tänkte hjälpa dig. - Behövs inte.
Visst. Som du vill.
- Vad är det? - Inget.
Får jag fråga en sak?
Det kanske är lite personligt.
Gethår eller hare?
Din kalligrafipensel. Gethår eller hare?
Dina tecken är så prydliga. Jag får inte till mina.
Munkarna sa att lemurspillning var lättare att tyda.
Hör på. Jag borde inte ha tagit din anteckningsbok.
Förlåt.
Den har varit min räddning. Allvarligt.
Du vet saker som ingen annan vet om alla tidigare avatarer.
Luftnomadmunkarna... Alla är borta.
Jag hade bara dina anteckningar.
Jag satt uppe och läste på nätterna.
Du hjälpte mig.
Jag menar, de hjälpte mig.
Gethår.
Det är styvare, ger mer kontroll.
Jag tvingades öva varje morgon.
Jag fick inte stridsträna
förrän jag gjort 100 vertikala och 100 horisontella drag.
Samma här!
Men det var för andliga studier.
Oftast när jag skulle meditera sov jag istället.
Jag åkte alltid fast. Antagligen för att jag snarkade.
De där ute tillhör Eldnationen.
Ja.
- De är på din sida. Varför flyr du? - De är inte på min sida.
Men det kommer de att vara när jag fångar dig och...
Om jag fångar dig får jag åka hem.
Då kan jag inta min plats som tronarvinge.
Är det nåt du vill? Att bli nästa eldfurste?
Ja, självklart. Det är det alla förväntar sig.
Gyatso. Han var min lärare.
Han sa att vi inte kan tänka på andras förväntningar.
Jag vet. Det är inte så lätt.
Jag är avataren, och det är det alla förväntar sig av mig.
Det är det enda jag tänker på.
Du kanske inte måste vara som andra eldbändare.
Du kan vara bättre än de.
Du vet att det eldfursten gör är fel. Du behöver inte vara som han.
Du kan visa medlidande.
Hur understår du dig?
Jag är Eldnationens kronprins. Jag ska vara en förebild för eldbändare.
Min far är en stor man.
Medlidande?
Medlidande är ett tecken på svaghet.
Förlåt. Jag ville inte göra dig illa.
Andra har redan gjort dig illa så det räcker.
Gör dig redo.
Far?
Men jag skulle duellera general Li.
Du är här för att du saknar respekt för vår militär.
- Det stämmer inte. - Jaså?
Även när de kommer på usla planer?
Mina planer!
Min strategi. Min militär. Det är det du har förolämpat.
Förlåt mig. Jag menade inget illa.
- Res på dig. - Nej! Snälla!
Res på dig!
Bror!
Låt bli.
Han är din son.
Vi får väl se.
Res på dig och ta kampen, prins Zuko, så att du kan lära dig att visa respekt.
Var det allt? Ge mig allt du har!
Medlidande är ett tecken på svaghet.
Soldaterna är borta.
Du kan ta dig till din båt utan att nån ser dig.
Det suger att vara född för 100 år sen.
Jag saknar mina vänner.
Som Kuzon.
Han var bäst.
Och han var från Eldnationen.
Om vi hade känt varann då...
Hade vi blivit vänner då?
Du kan gå och lägga dig. Vi håller utkik. Vi säger till om vi ser nåt.
Tack, löjtnant, men jag väntar lite till.
Du har fel, vet du.
Om att han inte bryr sig.
Zuko bryr sig snarare för mycket,
särskilt om alla ombord på skeppet.
Självklart.
Löjtnant, har du nånsin frågat dig
hur du och de andra fick det här uppdraget?
Doktorn har gjort en specialsalva åt dig.
Lyckligtvis kommer synen att bli återställd,
så att du kan fortsätta njuta av min skönhet.
Det passar inte nu.
- Jag vill tala med min son. - Han är skadad.
- Han klarar sig. - Men han läker aldrig.
Doktorn sa att du återhämtar dig snabbt.
Då är din kropp stark. Det är bra.
Mentalt, däremot,
har du fortfarande brister.
Du höll igen idag.
Du kanske tror att du gjorde det av respekt, men det var av svaghet.
Du måste bli kvitt den svagheten.
Du måste ge upp den för att bli stark. Det är det som gör oss till Eldnationen.
Därför offrar vi 41:a divisionen. Det är det man måste göra.
Ibland kan de svaga bli starkare.
Ibland måste man bara ge dem en chans.
Jag har begått ett misstag.
Jag har skyddat dig, och det har gjort dig vek som din mor.
Eftersom du inte kan lära dig läxan här på palatset,
kanske världen utanför kan bli en bättre lärare.
Du ska genast fara härifrån och får inte återvända
förrän...
...förrän du har besegrat det största kvarstående hotet mot vår nation.
Du ska hitta, tillfångata och föra hit avataren.
Du får inte sätta en fot inom våra gränser innan det är gjort.
Annars väntar det strängaste straffet!
- Ozai! Så kan du inte göra! - Det är redan gjort.
Och eftersom du oroar dig för 41:a divisionen
kan du ta dem med dig som din besättning.
Fyrtio...
Det är ju vi.
Ni lever tack vare hans uppoffring.
Jag ser nåt där ute!
Det är han! Släpp ner repen!
- Du är skadad. - Jag mår bra.
- Nån borde titta till dig. - Jag har varit med om värre.
Jag tänker inte fråga dig var du har varit, men i framtiden
får du gärna meddela om du fortfarande är i livet.
Det är faktiskt några här som bryr sig om...
...såna saker.
Givakt!
Vår prins har återvänt.
Vad är det här?
De saknade dig på musikkvällen.
Det är otroligt hur långt vi kan gå för att dölja vårt rätta jag.
Kanske för att vi inte vill visa folk hur mycket de betyder för oss.
Det är lustigt, för vi skulle göra allt för dem.
Vi skulle resa långt...
...riskera våra liv...
...och bekämpa monster.
Men det är skrämmande att medge att man behöver nån.
En del skulle se det som en svaghet. En belastning.
För finns det nån värre smärta än att förlora nån man älskar?
Eller ännu värre...
Gyatso?
...att upptäcka att den man älskar har övergett en.
Kan vi prata om det när jag kommer tillbaka?
Självklart.
Vi får mer tid när jag räddat mina vänner.
Det är väl därför vi känner ett behov av att skydda oss själva.
Vi tar på oss en mask.
Det är inte svårt att förstå varför.
Det svåra är vetskapen att ibland...
...är masken ens rätta jag.
Undertexter: Love Waurio