אנחנו משקיעים זמן רב בהסתרת אופיינו האמיתי,
ודואגים שאיש לא יראה מי אנחנו באמת רוצים להיות.
לכן קשה לזכור שפעם,
באמת התרגשנו
להראות לעולם את פרצופנו האמיתי.
מרשים מאוד.
המדים הולמים אותך מאוד.
זה נראה בסדר? הייתה לי בעיה עם מגני הכתפיים.
הנה. מושלם.
מה העניין? - כלום.
ספר לי.
הכפפות לא רכוסות כראוי, אך איש לא ישים לב. - מה? תעזור לי לסדר את זה!
אני זוכר את הפעם הראשונה שלי בישיבת מועצת המלחמה.
אלה היו מפגשים קטנים יותר אז. פרטיים יותר.
אך אוזאי מעדיף לדבר מול קהל.
אבא אומר שהוא אוהב ריבוי דעות. - אני לא ממליץ לך לבדוק את זה.
מוטב להביט וללמוד, בינתיים.
הנה.
איך אני נראה?
כמו נסיך.
למה סטינו מהמסלול? מי שינה את הכיוון?
סגן ג׳י, שאלתי אותך שאלה.
קיבלנו פקודות חדשות.
פקודות חדשות? ממי?
ממני.
אנחנו נשרכים מאחור כבר זמן רב מדי.
אני חושב שהגיע הזמן לאסטרטגיה חדשה.
אתה חושב?
אני זה שדולק בעקבות האווטאר.
אני האחראי על המשימה הזאת.
אני המפקד של הספינה הזאת.
ואני...
אדמירל.
אדון האש אוזאי מצא לנכון למנות אותי
כאחראי על כל המאמצים ללכידת האווטאר.
כמובן, אקבל בברכה את עזרתך.
למעשה, אני מצפה לקבל אותה.
אזדקק לכל המשאבים העומדים לרשותי,
גם אם הם מזעריים.
אבוא בהמשך,
כדי לדון בשינויים בכוח האדם
שבכוונתי לבצע.
עד אז, המשך כרגיל.
מה קרה?
סגן ג׳י, חזור למסלול המקורי.
שמעת אותי?
חזור למסלול!
סגן, אתה יודע מה העונש על מרד?
אני יודע, ולכן אני לא יכול לעשות כדבריך.
האדמירל ז׳או הבהיר מהן פקודותיו,
ומה יקרה אם לא נציית להן.
באמת תיתנו לרכיכה הזאת לומר לנו מה לעשות?
הוא לא יודע מה מוטל על הכף!
לא ניתן לו לבוא ולקחת הכול מאיתנו. לא אחרי כל מה שעברנו.
מזה שלוש שנים, היינו תלויים רק זה בזה.
וזה נכון גם כעת.
רק צוות הספינה הזו יודע.
לא ז׳או הוא זה שראוי לנאמנותכם,
אלא זוקו. - נאמנות?
גנרל, עם כל הכבוד,
אחיינך לא יודע על זה דבר.
אילו ידע, הוא היה מפגין כלפינו,
אלה שנמצאים איתו, בלילות ובימים, כבר שלוש שנים,
הרבה יותר כבוד.
במקום זה נאלצנו להתמודד עם עלבונות, והתעללות, והתקפי זעם.
לא אכפת לו מה הקרבנו,
מפני שהוא מעולם לא נדרש להקריב דבר.
תשאל את מי שאתה רוצה כאן. הוא אמנם נסיך,
אבל הוא לא הנסיך שלנו.
אדוני.
אני יודע שזוקו מחוספס לפעמים,
אבל עליך להבין מה עבר עליו.
והוא יודע על הקרבה יותר משתדע בחייך.
אווטאר: כשף האוויר האחרון -
מסכות -
שלום לכם, חכמי האש. אני שמח לראותכם.
שמי אנג, ובאתי הנה כדי לבקר במקדש האווטאר רוקו.
כי...
אני האווטאר.
אנחנו יודעים.
חכה!
אתם אמורים להיות שוחרי שלום!
אחריו!
אני ידיד.
מכאן נגיע למקדש האווטאר רוקו. מהר.
הוא בטח קרוב.
לאט לך.
קלטנו את הריח, מה?
טוב, ניילה. קדימה.
שמי שאיו.
כמדומני, האווטאר לא מייצג ממלכה אחת,
אלא את העולם המאוחד כולו.
למרבה הצער, החכם הגדול והאחרים מאמינים
שאדון האש הוא מנהיגנו הרוחני האמיתי.
הם איבדו את דרכם.
אז כל זה...
היה של רוקו?
אלה חפצים שהיו של אווטארים אחרים,
שסבי אסף ושמר.
עליי ליצור קשר עם האווטאר רוקו.
הוא היחיד שיכול לומר לי איך להציל את חבריי.
אעכב אותם כמה שרק אוכל.
פנה את הדרך.
חכם גדול,
הילד הוא האווטאר. הוא תקוותו של העולם.
זכרו את תורתו של האווטאר רוקו.
האש לא נועדה לשלוט ביסודות האחרים,
אלא להתקיים איתם באיזון.
היחיד שיכול להביא איזון הוא אדון האש אוזאי.
הוא יאחד את העולם, לא האווטאר.
ואין לך מושג איזו עוצמה תהיה לו בקרוב.
ועכשיו,
בפעם האחרונה...
פנה את הדרך.
לא אוכל לעשות זאת.
אם כך, תישרף...
יחד עם יתר הכופרים.
מי מעז להפר את שלוותו של האווטאר?
זה אני, אנג.
האם לא נהוג להשתחוות בפני זקני השבט?
ולהסיט את מבטך?
ולקפוץ על רגל אחת?
סלח לי!
לא עמדתי בפיתוי.
טוב לראות אותך, אנג.
אבל... למה התעכבת כל כך?
חשבתי שתבוא לשמוע בעצתי עוד מזמן.
האווטאר קיושי סיפרה לי
שאני צריך להבין את הדברים בעצמי.
שזה חלק מהמסע שלי.
נשמע כמוה.
קיושי תמיד הייתה קצת...
חשבתי שכולכם תהיו כאלה.
אווטארים הם גלגולים של אותה נשמה, לא?
אנו חולקים את אותו הניצוץ, אבל כל אחד מאיתנו הוא אחר.
אני שונה מקיושי,
כשם שאתה שונה משנינו.
למשל,
מהו תפקידו של האווטאר, לדברי קיושי?
היא אמרה שאני צריך להיות לוחם אכזר וחסר רחמים.
כן, לעתים נדרש האווטאר להשתמש בכוח ובהפחדה,
אך מלבד היותו לוחם,
האווטאר צריך גם להיות דיפלומט.
אז אפשר לפתור את בעיות העולם בלי לפגוע באף אחד?
אפשר לנסות.
אך כשנכשלים, יש לכך השלכות.
השלכות כואבות.
אך בדומה לקיושי, אני כאן כדי לעזור לך במסעך.
כל מה שתצטרך.
זה קשור לקו.
כל דבר מלבד זה.
אתה לא מבין... - לא.
אתה לא מבין.
קו הוא רוח טורפת, ויכול לפגוע בך בדרכים שאינך מסוגל אפילו לדמיין.
שאל את האווטאר קורוק.
אין לי ברירה,
והזמן שלי אוזל.
הוא לכד את החברים שלי, ואם לא אעשה משהו,
הם יאבדו לנצח.
אנא.
שמעתי שהבסת אותו פעם.
לא, מעולם לא הבסתי אותו.
הצלחתי רק לקחת ממנו משהו.
אולי באת כדי להשיב את מה שגנבת ממני.
מה לקחת?
טוטם.
הוא מייצג משהו שקו זקוק לו, ואינו יכול לשכוח.
התליון היה שייך לאם הפנים,
רוח קדמונית שיצרה פנים לכל היצורים החיים.
היא זו שהביאה את הזהות לעולמנו,
והיא אמו של קו.
קו משתוקק לדבר שכולנו משתוקקים לו:
משפחה.
טוטם?
נשמע כמו משהו שהוא יסכים להחליף עבורו.
תודה, רוקו.
אנג!
אני מקווה שתצליח להציל את חבריך,
אך האמת היא שאצל האווטאר, חברים יכולים להיות...
מעמסה.
כאווטאר, עליך לקבל החלטות בלתי אפשריות,
ולהעדיף את צרכיו של העולם על צרכיך שלך.
לגבי זה, קיושי ואני מסכימים.
האמן לי.
זה יחסוך ממך, ומיקיריך,
כאב רב.
מה קרה להם?
משותקים.
הכול יהיה בסדר.
אז אתה האווטאר, מה?
לא ברור לי על מה כל הרעש.
את מוכרחה לשחרר אותי.
לא, באמת. את חייבת לשחרר אותי.
אנשים תלויים בי. את לא יודעת מה מוטל על הכף.
שמעתי את הסיפורים. על זה שתציל את העולם.
אז ככה...
חלקנו לא צריכים שיצילו אותם.
חלקנו מבינים את העולם הזה.
יש כשפי אש, וכשפי אדמה,
וכשפי מה־שזה־לא־יהיה,
וכולם רוצים משהו,
ומוכנים להילחם כדי להשיג אותו.
אז אם אתה חכם,
אתה יכול לשבת בשקט, לחכות שהאבק יתפזר,
ואז לחטט בין השברים ולאסוף את השרידים.
מבחינתי, העולם בסדר גמור כמו שהוא.
זמנך עבר, אווטאר.
הצלחת.
הצלחת לתפוס אותו.
את מוזמנת לספור את הכסף.
אני סומכת עליך. אתה יודע למה?
מפני שאם חסר כסף, תבואי לחפש אותנו?
מפני שאתה כזה חמוד.
ודרך אגב, תיזהרו.
רבים מחפשים אותו.
חבורת ציידים מרחרחת בסביבה.
אנשים שלא כדאי להתעסק איתם.
להתראות, אווטאר.
בבקשה, תנו לי לעשות את מה שאני צריך, ואני נשבע שאחזור.
החברים שלי בסכנה, ואני היחיד שיכול להציל אותם.
אם לא אחזור בקרוב, אאבד אותם לנצח.
למה? למה אתם לא מקשיבים לי?
אתם יודעים איך זה כשאנשים תלויים בכם?
כשהחיים של מישהו בידיים שלכם?
אני יודע.
אז אנא!
תנו לי להציל אותם!
לא.
לא ייתכן שתמיד היית כזה.
מה קרה לך?
כוחות ממלכת האדמה מרוכזים לאורך החוף הדרומי.
ניסינו לאגף אותם, אבל הם מאריכים את הקו שוב ושוב.
אולי תנועת מלקחיים?
הם חוסים בצל צוקים. שום מתקפה לא תוכל להם.
מה היית עושה?
הוד מעלתך, הייתי מציע... - לא אתה.
זוקו.
מה היית עושה?
טקטיקת קרניים.
איגוף עוטף, עם נתיב בריחה כדי לפתות אותם לצאת.
לא שמעת את הגנרל?
צוקים מגנים עליהם מצד אחד.
טנקי טונדרה מעל ראש הצוק.
הם כשפי אדמה.
הטנקים שלנו ייקברו תחת סלעים תוך שניות.
גנרל.
נוכל להניע אוגדה...
לכאן.
כשכוח האש של האויב יכוון להסחת הדעת הזו,
נוכל לתקוף ולשתק אותם כאן...
וכאן.
אם תשלחו אותם היישר לכוחות, איך הם ישובו?
הם לא ישובו.
אבל הם ייפלו בקרב.
אתם תקריבו אותם.
הקרבה היא חלק מהמלחמה.
איזו אוגדה אתה מציע?
אוגדה 41. הם ברובם מתגייסים חדשים.
אפשר לוותר עליהם.
יפה.
זה לא משהו שלומדים מספר לימוד.
ילדים לא צריכים לשחק במלחמה.
זאת תוכנית איומה.
מה אמרת?
אמרתי
שזאת תוכנית איומה!
חיילים ייהרגו, ובשביל מה?
זה לא יאה לקצין של אומת האש.
אתה מעז להטיל ספק...
מספיק!
יש רק דרך אחת לפתור את זה.
אגני קאי.
יש שם מישהו.
תנו לנו לעבור!
אתם יודעים מי אני?
ודאי שכן.
כשם שאנחנו יודעים שהפרת את פקודותיי.
כלומר, בכך שזלזלת בי,
המטת קלון על אביך.
אני מניח שזה לא מפתיע,
בהתחשב בסיפורים ששמעתי.
ניקח את האווטאר.
על גופתי המתה.
מפתה.
ועם זאת...
קשתי יויאן.
אוזאי הואיל בטובו להשאיל לי אותם.
אומרים שהם מסוגלים לצלוף בכנפיים של גחלילית
ממרחק אלף צעדים.
אני מניח ש...
זה לא יהיה אתגר גדול בשבילם.
לאן תיקחו אותו?
למבצר פוהואיי למשך הלילה.
ומשם היישר לעיר הבירה.
אני בטוח שאדון האש מחכה בקוצר רוח לקבלו.
הוא מחכה כבר זמן רב,
ולא הייתי רוצה שהוא יתאכזב,
מעבר לאכזבה שכבר הייתה לו.
דרך השביל המזרחי נוכל להגיע לפוהואיי לפני השקיעה.
הנסיך זוקו... - נצטרך להיזהר מהקשתים, אבל...
ז׳או בטח הציב אותם בסמוך לאווטאר... - זוקו!
מבצר פוהואיי הוא בלתי־חדיר.
למה לדעתך ז׳או סיפר לנו שפניו מועדות לשם?
הוא יודע שתקיפתו היא משימת התאבדות.
צבאות שלמים ניסו ונכשלו.
ולא רק זה: פוהואיי נמצא בתוך גבולות אומת האש.
זו תהיה הפרה של תנאי הגירוש שלך.
לא אכפת לי! - לאוזאי אכפת.
ואם זה ייוודע לו...
אבל האווטאר... - הוא איננו!
בינתיים.
כרגע, ידו של ז׳או על העליונה.
אבל במוקדם או במאוחר, הוא ישגה, וזה יהיה הזמן שלנו לפעול.
עד אז,
סבלנות.
תדאג לרשום הכול.
אדון האש ירצה לדעת הכול על לכידתו של האווטאר.
תבהיר שלא בחלתי באמצעים
כדי לתפוס אותו.
וכדאי שנוסיף גם כמה מילים מהאווטאר עצמו.
אם לא בשביל אדון האש, בשביל התיעוד ההיסטורי.
אם כן,
אווטאר...
שמעת עליי לפני שנלכדת, או שזו הייתה הפעם הראשונה?
אנא, אתה חייב לשחרר אותי.
לא,
ישנם ארבעה שומרים, לא שלושה,
ו...
הוא כבול גם בידיים וגם ברגליים.
תדאג לדייק.
חיים של חפים מפשע מוטלים על הכף!
אני לא יכול לאכזב את כולם שוב.
לא שוב.
במקומך,
הייתי חושב פחות על העבר שלי...
ויותר על העתיד שלי.
זה לא העתיד שלי שמדאיג אותי.
באמת?
כאילו... הייתי דואג קצת.
לא יהרגו אותך.
אם תמות, רק תיוולד מחדש,
ואז נצטרך להתחיל את החיפוש אחר האווטאר מחדש, אז...
אתה תחיה.
לא חיים טובים.
תעשה רוח כמה שבא לך.
זה לא ישנה את גורלך.
מה אתה עושה? אל תכתוב את זה.
אנו בניה ובנותיה הנאמנים של האש,
היסוד העליון.
עד עכשיו, רק דבר אחד עמד בדרכנו לניצחון:
האווטאר.
והיום,
עשינו משהו
שאף אחד לא הצליח לעשות.
אנחנו לכדנו את האווטאר!
זה רק הצעד הראשון.
קרבות אדירים מצפים לנו.
אבל לא הלילה.
הלילה...
אנחנו נחגוג!
נהלל את אומת האש!
הבאת הכול?
בטח. כמה יין שרק יכולתי לסחוב.
הולך להיות לילה מדהים.
בוא נקווה שתהיה פחות יריקת אש מאשר ביום ההולדת של אן.
הגבות שלי צמחו בחזרה רק עכשיו.
הכול בסדר. - פתח את השער!
מי שם?
הפעל את האזעקה.
מי אתה?
כן. בריחה עכשיו, דיבורים אחר כך.
דאג לכלול תמלול מלא של נאומי,
אבל במקום ״נאמנים״, תכתוב ״ישרי לבב״.
זה נשמע אישי יותר. וגם,
תדאג שהחכם הגדול יקבל את מה שדרוש לו למחקר שלו.
זה ״נאמן״ או ״ישר לבב״, אדוני?
האווטאר ברח!
שם! על החומה!
שלא יגיעו לשער!
האווטאר! עצרו אותו!
הנה הוא!
קח את זה!
עלה!
נצרו אש!
אני צריך את האווטאר...
חי.
מה אתה עושה?
פתחו את השער!
המפקד? - עשו זאת!
עכשיו!
פתחו את השער!
יש לך זווית טובה?
חסלי אותו.
הרגו את שכיר החרב!
והשיבו את האווטאר!
עכשיו!
איפה הם?
בדקו שם.
רואים משהו?
יש לי סירה קטנה לא רחוק מכאן.
אי אפשר לצאת מכאן. החיילים עדיין בשטח.
לכאן!
אל תנסה לזוז.
נפצעת.
אני מנסה לעזור. - אני לא צריך את עזרתך.
בסדר.
כרצונך.
מה?
כלום.
אפשר לשאול אותך משהו?
אולי זה קצת אישי.
שערות תיש, או ארנבת?
המכחול שלך.
שערות תיש או ארנבת?
הכתב שלך כזה מסודר.
לי זה אף פעם לא מצליח.
הנזירים נהגו לומר שגללי למורים קריאים יותר ממשיכות המכחול שלי.
תראה,
אני יודע שלא הייתי צריך לקחת את המחברת שלך,
ואני מצטער.
זה הציל את חיינו. באמת.
יש לך מידע על כל האווטארים הקודמים
שאין לאף אחד אחר.
כל הנזירים נוודי האוויר...
אינם.
אז לא היה לי דבר מלבד המחברת שלך.
אין לך מושג כמה לילות העברתי בקריאה בה.
עזרת לי מאוד.
כלומר... היא עזרה לי מאוד.
שערות תיש.
הן נוקשות יותר. זה משפר את השליטה.
המורים אמרו לי להתאמן כל בוקר.
לא הרשו לי לחזור לאימון קרבי
לפני שציירתי מאה משיכות אנכיות ומאה משיכות אופקיות.
גם אני!
רק שאצלי זה היה ללימוד רוחני.
קרה הרבה שבמקום לעשות מדיטציה, פשוט ישנתי.
תמיד תפסו אותי. העובדה שנחרתי בטח לא עזרה.
האנשים שם... הם מאומת האש.
כן.
אז הם בצד שלך.
למה אתה נלחם בהם?
הם לא בצד שלי.
אבל הם עוד יהיו.
כשאתפוס אותך ואחזיר אותך...
אם אתפוס אותך אוכל לחזור הביתה.
ואז אוכל לתפוס את מקומי כיורש העצר של אדון האש.
וזה מה שאתה רוצה?
להיות אדון האש הבא?
כן.
ברור. זה מה שמצופה ממני.
גיאצו.
הוא היה המורה שלי.
הוא אמר שלא צריך לחשוב על הציפיות של אחרים.
אני יודע. זה לא פשוט.
הרי אני האווטאר, ו...
זה מה שמצופה ממני.
אני כל הזמן רק מודאג בגלל זה.
אולי אתה לא חייב להיות כמו כשפי האש האחרים.
אולי אתה יכול להיות טוב מהם.
אתה יודע שמעשיו של אדון האש אינם בסדר.
אז אתה לא חייב להיות כמוהו.
אתה יכול להפגין קצת חמלה.
איך אתה מעז?
אני נסיך הכתר של אומת האש,
ואני אשמש דוגמה לכל כשפי האש.
ואבי הוא אדם דגול.
חמלה?
חמלה היא סימן לחולשה.
סליחה. לא התכוונתי לפגוע בך.
יש לי הרגשה שנפגעת
די והותר.
התכונן.
אבא?
אבל...
אני כאן לדו־קרב מול הגנרל לי.
אתה כאן מפני שאין לך כבוד לאנשי הצבא שלנו.
זה לא נכון. - באמת?
גם כשהם הוגים תוכניות איומות?
התוכניות שלי!
האסטרטגיה שלי. הצבא שלי. בהם עלבת.
סלח לי, אבי. לא התכוונתי להעליב.
קום. - לא, אנא, אבא.
קום!
אחי!
אל תעשה זאת.
הוא בנך.
נראה.
קום והילחם, הנסיך זוקו.
כך אולי תלמד קצת כבוד.
זה הכול?
תן לי את הכול!
חמלה היא סימן לחולשה.
החיילים עזבו.
אז...
בטח תצליח להגיע לספינה שלך בלי שיבחינו בך.
אתה יודע מה הכי גרוע בזה שנולדתי לפני מאה שנה?
אני מתגעגע לחברים שלי.
כמו קוזון.
הוא היה הכי טוב.
והוא היה מאומת האש.
אילו הכרנו אז...
אתה חושב שיכולנו להיות חברים?
כדאי שתלך לישון, אדוני. אנחנו נמשיך בשמירה.
אם נבחין בנסיך, נודיע לך מיד.
תודה לך, סגן, אבל אחכה עוד קצת.
אתה טועה, אתה יודע.
לגבי זה שלא אכפת לו.
אם כבר, לזוקו אכפת יותר מדי.
בייחוד מהאנשים שבספינה הזו.
כמובן, אדוני.
סגן.
האם תהית פעם
איך אתה והאחרים קיבלתם את המשימה הזו?
הרופא יוצר משחה צמחית מיוחדת, במיוחד בשבילך.
הבשורות הטובות הן שלדבריו, הראייה שלך לא תיפגע.
זאת אומרת שלמזלך הטוב, תוכל להמשיך ליהנות מהיופי שלי.
זה לא זמן טוב.
אני רוצה לדבר עם בני. - הוא פצוע.
הוא יתאושש. - אך לא יחלים לעולם.
הרופא אומר שתתאושש במהרה.
זה סימן שגופך חזק. זה טוב.
רוחך, לעומת זאת...
עדיין זקוקה לחיזוק.
חסת עליי היום.
אולי חשבת שזה סימן לכבוד, אבל טעית.
זו הייתה חולשה.
עליך לבער את החולשה הזו מתוכך.
עליך להיות מוכן לוותר על החלשים כדי לחזק את עצמך.
לכן אנחנו אומת האש.
לכן נקריב את אוגדה 41.
זה מה שעליך לעשות.
לפעמים החלשים יכולים להתחזק.
לפעמים צריך רק לתת להם הזדמנות.
טעיתי.
גוננתי עליך, וגדלת להיות רכרוכי, כמו אמך.
מאחר שככל הנראה אינך מסוגל ללמוד בין כתלי הארמון הזה,
אולי דרישותיו של העולם החיצון ייטיבו ללמד אותך.
אתה תצא מכאן מיד,
ואסור שתשוב,
עד ש...
עד שתכבוש את האיום הגדול ביותר שמאיים עדיין על גורל האומה שלנו.
אתה תמצא, תלכוד,
ותביא לי את האווטאר.
כף רגלך לא תדרוך בין גבולותינו
עד שתשלים את המשימה הזו,
פן תיענש בחומרה רבה!
אוזאי! לא!
אחי, זה נעשה.
ואם אוגדה 41 חשובה לך כל כך,
קח אותם איתך.
הם יהיו צוותך.
אוגדה 41?
אנחנו אוגדה 41!
וכולכם עדיין בחיים בזכות הקורבן שאחייני הקריב.
יש שם משהו.
זה הוא. הורידו את החבלים.
אתה פצוע. - אני בסדר.
כדאי שמישהו יבדוק את זה.
כבר קרה לי גרוע מזה.
לא אשאל אותך איפה היית,
אבל בעתיד, אחייני,
אודה לך אם תעדכן אותי אם אתה חי או מת.
נותרו עוד כמה מאיתנו שאכפת להם מ...
מדברים שכאלה.
הקשב!
הנסיך שלנו חזר.
מה קורה פה?
כנראה חסרת להם בערב הנגינה.
מדהים כמה רחוק אנו מוכנים ללכת כדי להסתיר את המהות האמיתית שלנו מן העולם.
אולי זה מפני שאנחנו לא רוצים שאנשים ידעו עד כמה הם יקרים לנו.
וזה מצחיק, כי האמת היא שהיינו מוכנים לעשות כל דבר בשבילם.
אנו נוסעים הרחק הרחק,
מסכנים את חיינו,
ואפילו נלחמים במפלצות.
אך אני מניח שזה מפחיד, להודות שאתה זקוק לאנשים.
בעיני אחדים, זה יכול להיחשב כחולשה. כמעמסה.
אחרי הכול, אין כאב גדול יותר מאשר לאבד אדם יקר.
או, גרוע מזה...
גיאצו?
לגלות שאדם יקר השאיר אותך מאחור.
נוכל לדבר על זה כשאחזור?
כמובן.
אחרי שאציל את החברים שלי, יהיו לנו יותר זמן.
אני מניח שזו הסיבה שאנו חשים צורך להסתתר ולהגן על עצמנו.
אז אנחנו עוטים מסכה.
לא קשה להבין מדוע.
הקושי הוא בהבנה שלפעמים...
המסכה היא מי שאתה באמת.
תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין