Futás!
- Elkapni őket! - Hányan vannak?
Öten? Hatan?
Vagy többen!
- Gyorsabban! - Erre!
Utánuk!
- Gyerünk! - Gyorsan!
Meglógnak!
Siessetek!
- Balról! - Gyerünk!
Most elkapjuk őket!
Arra mentek!
Szóval... jégkorong? Ilyet még nem láttam!
A földidomárok csináltak hasonlót. Kipróbáltam vízidomárként.
Egyre ügyesebben idomítasz.
Új fogásokkal állsz elő. Mint a legtehetségesebb idomárok.
Szerintem egészen belejöttem.
De a nagyi tekercséről már mindent megtanultam.
Alig várom, hogy elérjük az Északi Víztörzset.
A vízidomármesterek segíthetnének fejlődni.
Egyre sűrűbben botlunk tűzidomárokba.
Egyre közelebb kerülünk a Tűz Népéhez. Várható volt.
Sokka udvarlása sem segített.
Honnan tudhattam volna, hogy a Tűz Népének katonája?
Nézd! Legyünk résen! Legalább addig, amíg északra nem érünk, hogy...
Aang?
AVATÁR – AZ UTOLSÓ LÉGHAJLÍTÓ
SZELLEMORSZÁG
A Tűz Népe.
- Mire volt ez jó? - Mire volt jó bármelyik tettük is?
Ez az én hibám.
Az avatár a természetért is felelős.
Nem csupán az embereken kell segítenem. Meg tűzidomárokkal harcolnom.
Hány erdőt irtottak ki, mert nem voltam itt?
Mert nem tudom, mit csinálok?
Nagyi szerint az élet körforgás.
És a halálból új élet születik.
Itt újra erdő fog állni.
Ezt lásd magad előtt!
A jövő elvetendő magvait.
Ne a múltbéli hibákat!
Szia!
Hé, ne félj! Nem foglak bántani.
Eltévedtél?
Sokka vagyok.
Rímel arra,
hogy „okka” és „wakka wakka”.
Bátor lánynak tűnik. Van neve?
Hát, akkor kitalálhatnánk neki egyet.
Mit szólsz ahhoz, hogy...
Pipszipopszi Opszokopolisz? Harmadik e néven.
Shi-yong készítette nekem.
Shi-yong?
Shi-yong egy barátod? Vagy...
Sokka!
Ne, várj!
Arra ment!
Hát itt vagy!
Tudod, hogy nem csavaroghatsz egyedül!
Ezt elejtette.
Nem bajkeverők vagyunk. Mi...
Csak megijedt.
Valami rossz dolog történt itt, ugye?
Nézzétek el a modoromat!
- Köszönöm a segítséget. - Ugyan.
A Tűz Népének szomszédságában érthető a bizalmatlanság.
Igen. Nekünk is kijutott a háborúból.
Ezért égett le az erdő? Egy csata miatt?
Nem.
A tűzidomárok csak mielőbb át akartak vágni a hegyek között.
És ezért felperzselték az erdőt?
A tűzvész után viszont furcsaságok történtek.
A terményünk kiszáradt. A jószágok nem esznek.
Mintha maga a föld is megbetegedett volna.
Pár napja útnak indítottunk egy csapatot élelemért.
Nem jöttek vissza.
A fiam, Shi-yong...
Ő is velük volt.
Megszoktuk már, hogy félelemben élünk. Ez viszont mélyebben gyökeredzik.
Ez valami
nem e világi.
Igazad van. Az embereid nem ezen a világon vannak.
De én visszaterelhetem őket.
- Jött valami hír? - Nem, uram.
Semmi?
Mégis hová rejtőzhetne egy óriási égi bölény?
- Semmi szokatlan nem történt? - Nem.
Leszámítva...
Ki vele!
Egy kereskedő említette, hogy jégtömbökkel játszanak a gyerekek
a Senlin-hágónál, de minden bizonnyal tévedett.
Tehát valaki jeget látott valahol,
ahol jégnek egyébként semmi helye sem lenne?
A többség azért ezt szokatlannak találná, nemde, Jee hadnagy?
Hacsak nem tökkelütöttek!
- Kiküldök pár felderítőt. - Ne! Jobb, ha én magam intézem.
Mint mindig.
Zhao parancsnok figyelemre méltó.
Egyedül dolgozik a világ egy elfeledett szegletében,
és mégis sikerült megtalálnia az avatárt.
Csodálom, ahogy a parancsnokaiddal bánsz.
Mintha mindig tudnád, hogy hozd ki belőlük a legtöbbet.
Nos,
ha engem kérdezel, én több erőforrást biztosítanék a számára.
Lássuk, mire képes, ha nincs egyedül!
„A legígéretesebb hajtást öntözzük.”
Ezt tőled tanultam.
Igazad lehet.
Utasítsd Shinu ezredest az íjászok mozgósítására!
És tájékoztasd a kancellárt a költségvetés változásáról!
És Azula!
Nem Zhao találta meg. Hanem Zuko.
Kitartásról és elhivatottságról tett tanúbizonyságot.
Ezt várom el a jövőbeni örökösömtől.
Nem öncélú hízelgést és álnok duruzsolást.
Nem az az egyetlen világ, amelyben mi élünk.
Létezik egy másik dimenzió is.
A szellemvilág.
A két világ többnyire nem elegyedik, de bizonyos helyeken túl vékony a határ.
És úgy gondolod, az erdő is ezen helyek egyike?
Nem gondolom.
Érzem.
És a tüzek csak még tovább gyengítik a falat.
Az avatár a híd az anyagi és a szellemvilág között.
Érzem, milyen közel állnak egymáshoz.
Mintha repedésnek indult volna a jég.
Vagyis átugrasz a szellemvilágba, fogod az eltűnt népeket, és visszajössz.
Valahogy így, igen.
Az előbb még sokkal magabiztosabbnak tűntél.
Azért, mert most mindenért én felelek.
Igen, északon meg kell mentenem a vízidomárokat.
De az ittenieknek is segítenem kell.
Vagy elveszítik az otthonukat, a szeretteiket.
Mint egykor én is.
Képtelenség mindent egyedül csinálnod.
Buminak igaza volt. Az avatárnak meg kell tennie a lehetetlent.
Meg kell keresnem, hol a legerősebbek a spirituális energiák.
- És az hol van? - Ha megtalálom, tudni fogom.
Miért nem vagyok meglepve?
Katara?
Aang?
Az erdő szellemének szentélye.
Ez az a hely.
- És mi mit csináljunk? - Mi vigyázunk Aangra.
A lelke nélkül a teste sebezhetővé válik.
Meg kell védenünk.
Honnan tudjuk, ha sikerrel jár?
Nem tudom.
- Kezdek megéhezni. - Hé! Elnézést!
Összpontosítani próbálok!
Sokka! Szerintem sikerült neki.
Katara?
- Mi ez az egész? - Nem tudom! Aang?
Elválasztottam a lelkemet a testemtől, de titeket is magammal hoztalak.
- Hogy lehetséges ez? - Biztos a szentély energiája az oka.
Meg az elvékonyodott fal és az erőm.
Csináld vissza! Tegyél minket vissza a testünkbe!
Sajnálom!
A szellemvilágban vagyunk.
Ne hozzuk szóba az avatárt! Nehogy híre menjen!
Egyetértek. És legyünk óvatosak!
Hiába szálltuk meg ezt a területet, attól még a földidomárok országa.
- Ne keverjünk bajt! - Mikor kevertem én bajt?
Ugyan mikor?
A Tűz Népéből valók.
Nézd a ruhájukat!
Úgy hallottam, nemrég vízidomárok jártak a környéken.
- Láttad őket? - Nem.
- De magad is hallottad hírüket. - Mondhatni.
Ez hátha felfrissíti az emlékeidet.
Szóval?
Láttad a vízidomárokat?
Nem.
De azt beszélik, hogy az avatár vízidomárokkal utazik.
- Mit mondtál? - Az avatár.
Vízidomárok társaságában van.
Nem igaz, Muki?
Mi? Az avatár? Ja, a kalózok azt mondták.
Nem a kalózok mondták! Hanem a szurdoki kísérő.
Az avatár visszavert egy raj szurdokjárót
a vízidomárok segítségével.
Nem ő mesélt arról is, hogy leállítottak egy...
Tehát hallottak az avatárról.
Miután megküzdöttek Omashu őrült királyával!
El fogom veszíteni. Mindent elveszítek!
Ha még ide is eljutott a híre, már mindenki tud róla.
Mindenki a Föld Királyságában. A Tűz Népénél.
Megindul a hajtóvadászat. Mindenki vérszemet fog kapni.
Segítség! Elment az esze!
Meg ne halj, te félnótás!
Ha meghalsz, csak a felét fizetik ki.
Te meg mit bámulsz?
Egy semmirekellő fejvadászt.
Semmirekellő? Nagy a szád, kisfiú.
De elnézem neked, mert apád egész édes.
Számolhattunk volna a zsoldosokkal.
Gyatso mondta, hogy a szellemvilág összeköttetésben áll az anyagival.
Az egyik történései hatnak a másikra. Mint a testünk és a lelkünk.
- Különállóak, de összefüggnek. - Érthető.
Gyatso egyszerűvé tette a dolgok értelmezését.
Meg minden mást is.
- Csodás ember lehetett. - Az volt.
Mindig is nyitottnak éreztem magam a spiritualitásra.
- Talán ezért keltem át veled. - Az béka vagy békaizé?
Ami Sokkát illeti, fogalmam sincs.
A falusiak valószínűleg a kiutat keresik.
- Valami ismerős után kutathatnak. - Már ha rájöttek, hogy nem tartoznak ide.
Egyikőtök sem tartozik ide.
Ezt meg ki mondta?
Micsodát?
Az embereknek semmi keresnivalójuk sincs ebben a világban.
Jó nagy madárka!
„Madárka”?
Én nem holmi madárka vagyok!
Hanem maga a tudás szelleme!
Kérlek, bocsáss meg Sokkának! Nem akart megsérteni.
- Kivel beszélsz? - Hogy érted?
Ők nem hallják azt, amit te.
Az ő szerény tudatuk képtelen felfogni a beszédemet.
- Én viszont hallak téged. - Te vagy az avatár.
Fél lábbal ezen a világon tartózkodsz.
Ők azonban nem többek betolakodóknál.
És minél tovább időznek itt,
annál nagyobb veszélybe kerülnek.
Veszélybe?
A madárka nem fog megenni, ugye?
Ettől kellene a legkevésbé tartania.
Olyan lények élnek itt,
amelyek a testetek bekebelezésénél sokkal rosszabbra is képesek.
Felfalják a lelketeket.
- Aang! Mit mond? - Azt, hogy nem fog bántani minket.
Amint megtaláljuk a barátainkat, már itt sem vagyunk.
Az erdőtől nem messze lakik valaki egy kőkunyhóban.
Ő tudhatja, mi lett a barátaitok sorsa.
Kövesd az ösvényt, és megtalálod!
Várj! Milyen veszélyről beszéltél?
Mi fenyegeti őket?
Bizonyos dolgok felfedhetik az igazságot az emberek előtt.
Akár olyasmit is, amire nem állnak készen.
Szembesítik őket azzal, hogy valójában kicsodák,
ami pedig roppant fájdalom forrása lehet.
Ég veled, avatár!
És ne feledd: ne térj le az ösvényről!
Pápá, madárka!
Elég!
Az órának vége, felség!
Azula!
Jól vagy? Hadd segítselek fel!
Ez kemény volt.
Igen.
- Megsebesíthetted volna. - Magára vessen! Harcoljon jobban!
Valójában nem az oktatód bosszantott fel, igaz?
Azula! Senki sem jobb nálad.
Ezt mindenki tudja.
Tökéletes vagy.
Csakhogy ez nem elég.
Hát itt vagy! Merre jártál?
Bocsáss meg! Belemerültem a pai sho látványába.
A helyi utcai játékosok meglepően ügyesek.
Biztos azok. Na, menjünk!
Nem a bevett taktikák szerint játszanak. És ez az előnyükre válik.
Bácsikám! Nem hallgathatnám meg a hajón a történet végét?
Zuko herceg! Sokat tanulhatnál ezektől a játékosoktól.
Képzetlenek, de pont emiatt nyitottak az új ötletekre.
És készen állnak, ha új megoldás kínálkozik.
Nem!
June a hivatása mestere. Bárkit képes megtalálni.
Hiszen zsoldos! Megvásárolható a hűsége.
Hogyan bízhatnánk meg benne?
June-nak ez a szakmája.
Ha kudarcot vall, nem kapja meg a jussát, és nincs mit ennie.
Zuko herceg, tudom, mindig is úgy hitted,
hogy a céljaink elérésének van jó és rossz módja.
Ez a kiváló vezetők védjegye.
De a semmi közepén mások a szabályok.
Zhao ezzel tisztában van,
és ő már a következő lépésnél tart, mi pedig még meg sem kezdtük a játszmát.
Na? Mit kell tudnom az avatárról?
- Láttátok? - Micsodát?
Ti is láttátok?
Sokka! Nyugalom!
A bagoly szerint nincs baj, ha követjük az ösvényt. Ugye, Aang?
Igen!
Aang! Igazából mit mondott a bagoly?
Azt, hogy ti itt veszélyben vagytok.
Hogy szembe kell néznetek az igazsággal.
De hát az igazság csak nem olyan rossz, ugye?
Biztos nem.
- Ugye? - Az igazság.
Persze. Az igazsággal elbírok.
Azzal viszont nem, ha megesz egy óriási szellemszörny.
Muszáj volt elkiabálnod.
Aang! Ugye, ez is egy szellemnyelv, amit csak te értesz?
És azt mondta: „Üdv, barátaim! Süteményt?”
Nem ezt mondta.
Maradjunk az ösvényen! A bagoly szerint nem eshet bajunk, amíg el nem hagyjuk.
Nem hagyjuk el.
- Az ösvényen vagyunk! - Le az ösvényről!
Hiszen ez az erdő szelleme.
Megsérült.
Nem tudok idomítani.
- Nem tudok idomítani! - Én sem!
Vigyázz!
Hé, bűzös borz! Kezdj a saját súlycsoportoddal!
Nem magamra gondoltam.
- Sokka! - Gyerekek! Futás!
Fájdalom.
Mennyi fájdalom!
Ezek csak karcolások.
Nem rólad beszélek. Hei Bairól.
Milyen bajról?
Hei Bairól. A szellemről.
Szenved a fájdalomtól.
Jól beüthettem a fejemet!
Elvesztettem a fonalat.
Vicces vagy.
Te meg egy beszélő róka.
Bár láttam ma már nálad durvábbat is.
Nem hagyhatom, hogy a szörny megegye a barátaimat.
Ő nem szörny. Csak szenved.
Ezt teszi a fájdalom. Kiforgat minket önmagunkból.
Te talán nem ismered a fájdalmat?
Ezektől a karcolásoktól kicsit mufurc vagyok, szóval...
Mindig viccelődsz, ha el akarod terelni a témát?
Mi? Nem erről van szó!
Menned kéne. Remélem, megtalálod a fonalat.
Szellemvilág!
Ó, és légy óvatos!
A köd veszélyes lehet.
Sokka?
Aang?
Katara!
- Anya? - Hát itt vagy!
Már mindent tűvé tettem érted.
Ez képtelenség.
- Tényleg te vagy az? - Tessék?
Katara! Jól érzed magad?
Olyan régóta nem láttalak!
Gyere! Elkésünk.
Megmondtam. Négy szállal erősebb.
Ezt sosem cáfoltam! Csak azt mondtam, pazarlás.
Katara! Hogyhogy nem fonsz?
Tudod, hogy sosem ment nekem.
Sokka folyton ugratott, hogy...
Hol van Sokka?
Hamarosan visszatér apáddal a halászatról.
Katara...
Nem tudok idomítani.
Képes leszel rá.
Tudom.
Egy nap majd meglátja a világ, hogy mekkora hatalmad van.
Mindannyiunkat megvéded.
Itt a Tűz Népe! Meneküljetek!
Bújtasd el!
- Keressétek a vízidomárt! - Nyomás!
- Katara! Azonnal be kell mennünk! - Én nem megyek be oda!
Rejtőzz el! És akármi történjék is, ne bújj elő!
Hol van a vízidomár? Tudjuk, hogy él egy a faluban.
Miattatok már minden vízidomár elmenekült vagy meghalt.
Hazudsz.
Add át a vízidomárt!
Vagy véged.
Várj!
Én vagyok az.
Én vagyok a vízidomár.
Mennyi félelem!
Mennyi kétségbeesés!
Szellemvilág! Inkább sárvilág.
Appának van ilyen szaga ázottan.
Itt valami nem stimmel.
Apa?
Legyenek tanúi e napnak a vízszellemek!
A jégkerülés próbatételei során mutatott erejéért és vezetői képességéért
a bölcsek jegyével ruházom fel...
Sokkát.
A fiamat.
Ez a jégkerülés próbatételének a napja.
Az a nap, amikor teljesítetted a próbát.
Családunk harcosaihoz méltón.
Nem hagytad, hogy unatkozzunk!
Bato!
Kicsit közel voltak a jéghegyek, nem?
De, elvesztettem az irányítást. Én...
Nem tudtam, mit tegyek.
Ha nem lettél volna a hajón, hogy közbelépj...
Mind megúsztuk egyben.
Más nem számít. Igaz, Hakoda?
Igen! Így van. És egy bölcs vezető tudja, hogyan állítsa össze a legénységét.
Ezért vesznek részt a próbán a barátaink.
Látod?
Keresd meg a húgodat, és ünnepeljünk!
Szia, Sokka! Láttuk a jégkerülődet! Vagyis azt, ami maradt belőle.
Ha ilyen, amikor sikerrel jársz, milyen az, ha kudarcot vallasz?
Nevetséges!
Meglepett, hogy egyből így elszúrta.
Ha nem vagy ott, Sokka elsüllyeszt minket. Szerencsénk, hogy élünk.
Nem volt könnyű dolga! Én is későn kaptam észbe.
Nem kell mentegetned Sokkát.
Bíztam benne,
hogy amikor tényleg bizonyítania kell...
ügyesebb lesz.
De nem mindenki alkalmas arra, hogy rábízzuk a többiek életét.
Engedj a kétségbeesésednek!
Katara! Sokka!
Az otthonom.
Ez nem a valóság.
Lám, lám!
Valaki képes ellenállni?
Ilyen nincs!
Hacsak...
Hát persze.
Jó öreg barátom, az avatár.
Ismerlek?
Így is mondhatjuk.
Az egyik korábbi inkarnációd megpróbált leszámolni velem.
Mi okom lehetett az életedre törni?
Lehet, hogy azért nehezteltél, mert elloptam egy szeretted arcát.
De hát tőled sem idegen a lopás, nem igaz?
Lehet, hogy azért vagy most itt, hogy visszaadd, amit elvettél tőlem.
Nem tudom, miről beszélsz. Én csak meg akarom találni a barátaimat.
A barátaidat?
Ugyan miért hagynám, hogy játssz az ételemmel?
Hahó!
Aang?
Gyatso?
Aang!
Hát itt vagy végre!
Ez nem a valóság. Kizárt. Csak egy újabb megtévesztés.
Egy újabb káprázat.
Tudom, nehezedre esik elhinni, de tényleg én vagyok az.
Számos illúziót találhatsz itt, de már elhagytad a ködöt.
Ez a valóság.
Ismerős?
Ez az egyik utolsó játszmánk.
Hé!
Te jössz.
Csaltál.
Hihetetlen, hogy te vagy az.
Hogy lehetséges ez?
Hogyhogy itt vagy?
Nos...
miután elhagytad a Déli Légtemplomot, ránk támadtak a tűzidomárok.
Váratlan és gyors rajtaütés volt.
Az elesettek többsége megkezdte következő életét.
Én viszont más utat választottam.
Megtagadtad a megvilágosodás következő szintjét?
Miért?
Azért,
mert tudtam: szükséged lesz rám.
Így igaz!
Elvileg én vagyok az avatár, mindenki számít rám.
Csakhogy fogalmam sincs, mit csinálok.
De most már itt vagy!
Nem mondhatom meg, miként legyél avatár.
Dehogynem.
Kyoshi avatár azt mondta, hogy tartsak északnak.
Meg kell akadályoznom egy tragédiát.
De nem tudom, hogyan akadályozzam meg.
Semmit sem tudok.
- Többet tudsz, mint hinnéd. - Azt kétlem.
Mégis hogy menthetném meg a világot, ha nem sikerül megmentenem a...
A barátaim!
Ők még a ködben vannak!
Az az elveszett lelkek homálya.
Béklyóként tartják ott az embereket a legsötétebb emlékeik,
és nem más, mint Koh, az arctolvaj vadászik rájuk.
Elejti azokat, akiket megbénít a kétségbeesés és a kétely.
A falusiakat is ő kaphatta el! Akiket meg akartunk menteni.
Koh biztos az odújába cipelte őket.
Addig őrzi őket ott, amíg meg nem éhezik.
Amint megeszi őket,
a lelkük örökre elveszik.
- Meg kell mentenem őket. - Koh egy ősi szellem.
Veszélyes és könyörtelen ragadozó.
Nem lehet legyőzni.
Meg kell próbálnom.
Tennem kell valamit!
Koh.
Azt mondta, ismer engem.
Hogy elvettem tőle valamit.
Így igaz. Az előző avatárok is összetűzésbe kerültek vele.
Úgy hírlik, Roku egyszer még diadalmaskodott is felette.
- De senki sem tudja, mi történt. - Jól van.
Akkor beszélek Rokuval.
Kyoshival is találkoztam a szentélyében. Rokuét is felkereshetem!
Roku temploma a Tűz Népének földjén van.
- Kockázatos út lenne. - Nincs más választásom.
Visszajövök.
Aang!
Valamit el kell mondanom.
Akkor sem tehettél volna semmit, ha ott maradtál volna velünk.
Nem állíthattad volna meg a Tűz Népét.
Nem akadályozhattad volna meg a háborút.
Te is meghaltál volna. Mint mindenki más.
Nem a te hibád.
Bocsáss meg magadnak!
Megbeszélhetnénk ezt akkor, ha visszajöttem?
Persze.
Igyekezz! Koh hamarosan újra lakmározni fog.
Rendben. Ha megmentettem a barátaimat, több időnk lesz.
Idő.
Érdekes dolog az idő.
A múlt, a jövő...
Minden egymásba fonódik.
Csak egy módja van, hogy ne vesszünk el benne.
Észben kell tartanunk, hogy mi számít igazán.
Remélem, tudsz segíteni, Roku avatár.
Tudom, hogy szenvedsz. Láttam a szellemedet.
Mindent helyrehozok. Megmentem a barátaimat.
Megígérem.
Bocs, pajtás. Te ezúttal nem jöhetsz velem.
Te sem, Momo.
Veszélybe kerülnétek.
Vigyázzatok rájuk, jó?
Természetesen nem könnyű észben tartani, hogy mi az, ami valóban fontos.
Időnként úgy tűnhet, hogy mindig egyedül leszünk.
És a fájdalmunkon kívül nem lelhetünk más társaságot.
Azzal áltatjuk magunkat: velünk van a baj.
Különösen akkor, ha olyasmi történik, amire nincsen befolyásunk.
De ezért kell elengednünk a fájdalmat és a megbánást.
És ezért kell emlékeznünk rá, hogy miért is harcolunk.
Azokért, akiket szeretünk.
Ez a tudat legyen a fény, amely utat mutat még a legálnokabb időkben...
és a legsötétebb éjszakákon is!
A feliratot fordította: Dittrich-Varga Fruzsina