Агов?
Є хтось?
Це помилка. Вогонь був не через мене.
Як і бійка.
Побережи голос.
Солдати Земного царства не дуже терплячі,
навіть за найкращих обставин.
І це точно не найкращі обставини.
Генерал Іро.
Радий тебе бачити, юний Аватаре.
А Зуко?
Його теж схопили?
Сподіваюся, ні. Якщо пощастило, він зараз на півдорозі до корабля.
Це ж він винен.
Він почав бійку, кинув вас і втік.
Я починаю розуміти, що він за людина.
Сумніваюся.
Як думаєте, що з нами буде?
Я не знаю.
Але з мого досвіду, Маги Землі не дуже добрі до ворогів, що пали.
Це правда?
Ви співпрацювали з ворогом?
Усе складно.
Ні, це просте питання. Ви допомагали Підкорювачам Вогню?
Так.
Тео.
Я намагався тебе захистити.
Маги Вогню сказали, що вб'ють нас
і нападуть на місто, якщо не співпрацюватиму.
Місто Омашу досі ціле лише через ті незначні послуги, що я їм надавав.
Послуги? Так ти називаєш надання зброї ворогу?
Зброї? Ні, це дрібні розробки. Нічого цінного у війні.
Усе можна перетворити на зброю в злих руках.
Особливо у Народу Вогню.
Сокко.
Ти знаєш, що таке важкий вибір.
Твій батько лишив сім'ю і пішов на війну,
залишивши тебе, хлопчика, за головного.
Ми робимо все необхідне,
аби вижити.
Ідемо на поступки,
щоб якось існувати.
Мій батько не зробив би того, що ви.
Я його знайшла.
Аанґ у в'язниці.
АВАТАР: ОСТАННІЙ ЗАХИСНИК
У ТЕМРЯВУ
100 РОКІВ ТОМУ
Аанґу.
Гей, Аанґу.
О, Бумі, привіт. Як тренування?
З формами все гаразд, але формувати важко.
Ти що? Один в один Летючий Бізон.
А мав бути борсукокріт.
Точно?
Мурування Магів Землі унікальне.
Без швів.
Тому їхні міста — справжнє диво.
Вражаючі палаци, вежі, що кидають виклик гравітації.
В'язниці, в які не проникнути.
Мені подобаються менш депресивні частини Омашу.
Міста як люди.
Завжди мають темні сторони.
Цими днями усі сторони темні.
Так, те, що сталося тут, сталося в усьому світі.
Ось що робить століття війни.
Війну розпочав Народ Вогню.
І Народ Вогню може покласти їй край.
Якби все було так просто.
Мій брат, Вогняний Повелитель, бачить усе крізь одну призму.
Перемога чи поразка.
Решта не має значення.
Навіть близькі, яких ми через це втрачаємо.
Тому Зуко так хоче мене впіймати?
Щоб виграти у цій війні задля батька?
Для Зуко перемога — це не перемога у війні,
а повернення свого життя.
Покажіть йому, що це неправильний шлях. Він вас послухає.
Принаймні це він вам винен.
Навпаки,
це я винен йому.
Більше, ніж зможу відплатити.
Неможливо!
В'язниця Омашу глибоко в горі, оточена суцільною скелею.
Увійти можна лише через палац.
Мені шкода. Аватара втрачено.
Ми Аанґа не покинемо.
Ви можете провести нас у палац.
Після сьогоднішнього дня ні.
А тунелі?
Тунелі?
Секретні тунелі під горою.
У них таємно від усіх зустрічалися засновниці міста.
- Це казка. - Ти казав, що бачив їх.
Чи це теж була брехня?
Так, тунелі є, але вони нестабільні.
Хто заходить, не виходить.
Якщо вірити казкам, мстиві духи охороняють проходи.
Тож не просто таємні тунелі,
а таємні тунелі з привидами?
Навіть якщо я знайду шлях крізь тунелі,
з охороною я ніяк не зараджу.
Ми про них подбаємо. Проведіть всередину.
Куди ви його ведете?
До Ями.
До Ями?
Трудовий табір Земного царства для військовополонених.
Тих, кого туди відправляли, більше ніколи не бачили.
А тобі не так пощастило.
Ти підеш до короля.
У картах якісь нісенітниці. Ця каже йти на схід.
Ця вказує шлях на південь.
А ця... спіраллю вгору.
Що це?
Від мого контакту з Народу Вогню.
Скажіть, що зустрінете. І йдіть до генералів,
хай вони влаштують пастку, щоб зловити шпигунів.
Ні. Маги Вогню дали чітко зрозуміти.
Будь-який спротив — і по нас вдарять усім, що мають.
Хай приходять.
Аватар повернувся у світ.
Час припинити ховатися.
Час битися.
Ваша високосте.
В'язень, якого ви просили.
Його спіймали за бійкою, знищенням майна.
Він погрожував людям.
І він Підкорювач Повітря.
Корінь лотоса, кора сосни, сушений жасмин.
Корінь лотоса, кора сосни, сушений жасмин,
кипляча вода, настояти дві хвилини!
Чаю?
Гаразд.
Ви помиляєтеся щодо нього.
- Ми бачили магію... - Ні!
Він не просто Підкорювач Повітря.
Він володар усіх чотирьох стихій.
Рятівник світу.
Він...
Аватар.
І він добре кидає жабки.
Бумі?
Привіт, Аанґу.
Бумі!
Як ти досі живий?
Чисте життя, правильне харчування і удача. Важко сказати, добра чи зла.
Але що важливіше, як досі живий ти?
І досі дитина.
Це довга історія.
Соснова кора?
Який ідіот сказав тобі додати соснову кору?
Ти.
Кинути його...
за бенкетний стіл.
Джете.
Ти нас зрадила.
Зрадила?
Я не дала вам убити невинних.
Невинних? Шпигуни, зрадники. Це їх ти хочеш урятувати?
Не всі довкола — вороги.
Якщо ти проти нас,
ти ворог.
Можливо, на Південному полюсі життя просте,
але тут доводиться приймати важкі рішення. Ось що означає вести війну.
Я думав, ти з нами.
На моєму боці.
Джете, ти забув, за що б'єшся.
Ти казав згадати маму, і я це зробила.
Вона не хотіла, щоб гіркота наповнювала моє серце.
Тому я знаю, що ти не на тому боці,
не б'єшся за те, що любиш.
Ти б'єшся з ненависті.
Як і Маги Вогню.
Я не такий, як Маги Вогню.
Прощавай, Джете.
Ці сили, що у тебе є. Це завдяки мені.
Не завдяки тобі.
А завдяки мені.
Ти!
Ти не з наших.
Пане, мені доручили переведення в'язнів,
але я... Я спізнився.
Якщо мій командир дізнається... У мене цього місяця достатньо проблем.
Старого Мага Вогню забрали в Яму. Інший досі тут.
Інший?
Так, лисий хлопець. Король хотів його побачити.
І що, так і стоятимеш?
Що ти робитимеш?
Я пропоную тобі дві основні страви на вибір.
Короткі ребра з Острова Кенгуру.
Вони практично стрибають у рот.
Друга — рагу з водоростей.
Будеш здоровий як бик.
Я молодець. Гарний жарт.
Я буду рагу.
Не їм м'яса.
Точно, не їси.
Гарний вибір.
Чекай. Це була перевірка?
Що? Перевірка?
Ні. Скоріше гра.
Ти завжди любив ігри, хіба ні?
Сто років заморожений в айсбергу, га?
Мабуть, було... приємно.
Ні, це був кошмар.
Та облиш. Хіба це погано?
Світ палає, люди гинуть,
а ти мирно спиш весь цей час.
Усіх Магів Повітря знищили.
А я не міг їм допомогти.
Ці монахи завжди були трохи ефірні. Правду кажу?
Це була трагедія.
І це може повторитися,
тому мені треба до Північного Водного Племені
якнайшвидше,
тож ти маєш мене відпустити.
Щоб я міг урятувати Магів Води.
Час закінчувати.
Бумі! Це важливо.
Тебе це не обходить?
Обходить?
Ти смієш вказувати, що мене мусить обходити?
Ти вів ту саму битву ціле століття?
Бачив, як весь світ палає навколо тебе?
Дозволь тобі дещо сказати, Аватаре.
Може, тобі й сто років,
але ти не прожив сто років,
і тим паче не ці сто років.
Не змушуй вірити, що ти втратив надію.
Не ти, Бумі.
Та хіба?
Виклик прийнято.
Це не воно.
Це був єдиний прохід у горі.
Ти впевнена?
Слухай.
Ти чуєш...
музику?
Коли ти опинишся в темряві
І бачитимеш лише камінь
О, добре. Хапай, гаразд?
Пам'ятай про цінний дарунок
Схований глибоко в надрах
Труси.
Трохи покопай, і ти знайдеш
Перлину мого серця
Так
Так. Це було добре. То що ви тут робите?
Що ми тут робимо? Це ви що тут робите?
Ми робимо те, що робимо.
Так, але... чому ви це робите тут?
Акустика.
Найкраща в Омашу.
Чуєте?
Гармонія. Це те, чого ми прагнемо.
Гармонії, музики, любові.
Якщо цій тусовці тут нормально, мабуть, у тунелях не так вже й погано.
Тунелі? Ні, це не тунелі.
Он то тунелі.
Так. Я б туди не ходив.
Вибору немає.
Нам треба знайти друга.
У такому разі
вам варто побачити це.
Це сказання про двох закоханих.
Ома і Шу зустрілися на вершині гори, що розділяла їхні села.
Села ворогували, тому вони не могли бути разом,
але кохання було сильним, і вони знайшли спосіб.
Вони навчилися магії у борсукокротів і стали першими Магами Землі.
Вони збудували складні тунелі, щоб зустрічатися таємно.
Але одного дня Ома не прийшла.
Її вбили під час нападу.
Невтішна Шу скористалася своєю Магією Землі,
щоб поставити села на коліна.
Вона могла знищити їх усіх.
Але натомість постановила, що війну закінчено.
Обидва села побудували їй нове місто, де вони мали жити в мирі.
Велике місто назвали Омашу на знак їхньої любові.
«Кохання найяскравіше в темряві».
Пам'ятайте це,
особливо йдучи в темну порожнечу,
з якої жодна істота не повертається.
О, два закохані...
Усе буде добре. Там нема чого боятися.
Точно. Злих духів не буває.
Секретний тунель
Крізь гори
Секретний-секретний тунель
Так!
Вони приречені.
Ціла команда Магів Землі лише для одного старого.
Мені це лестить.
- Стій! - Стояти!
- Стій! - Стій.
Це запобіжний захід.
У цих краях багатьом було б цікаво знати,
що знаменитий Дракон Заходу зараз серед них.
Генерал Народу Вогню, що тримав Ба Сінг Се в облозі 600 днів.
Хтось може захотіти взяти справу у свої руки.
Ми ж цього не допустимо?
Я ще чимось можу зробити вашу мандрівку зручнішою?
Не треба.
Дякую.
Точно? Не соромтеся говорити.
До Ями їхати довго.
А у мене часу скільки забажаю.
Добре, по конях!
Ти хочеш на північ.
Північ — це погано.
Уся північ у вогні.
У мене немає вибору. Мені туди треба.
Моя порада. Прямий шлях не завжди найкращий.
Кажеш, треба піти непрямим шляхом?
Кажу, треба дивитися, куди ступаєш.
Бумі, що це?
Бумі, що ти хочеш довести?
«Довести»?
Може, я намагаюся показати, що для Аватара не буває легких шляхів.
Може, хотів пограти у гру, як ми це робили в старі часи,
а може, просто хотів невеликий скелястий льодяник.
Я йду, дядьку.
Сюди.
Так каже карта?
Карта незрозуміла. Це передчуття.
«Передчуття»?
Так, передчуття. Відчуття, інстинкт.
Ти це бачиш?
Погаси світло.
Хто б міг подумати.
«Кохання найяскравіше в темряві». Це була підказка.
Треба впустити темряву, щоб іти за світлом.
Це і є шлях.
Світло кристалів?
Вони повсюди.
На стінах. На підлозі.
- Вони розкидані. - Це шлях.
У темряві найяскравіше кохання, а не камінці.
Поетична вільність. Як казали менестрелі, відповідь — любов.
Це все, що потрібно. Любов керує світом.
Ти слухаєш менестрелів?
- Сокко, чекай! - Катаро, у чому проблема?
У тому, що ти мене не сприймаєш.
Знову це.
- Я вже не маленька. - А поводишся саме так.
А ти поводишся так, наче все знаєш, хоча не побачив, коли зрадник тобі брехав.
- А ти втюрилася в терориста. - Це не так.
- Не треба було з ним говорити! - Не наказуй мені.
- Ти не можеш мене ігнорувати. - Можу, коли ти дурень.
- Тато поставив мене головним. - Ти не тато!
Ми вже не у Вовчому Лігві, так?
Мабуть.
Уяви, якби нас зараз бачила бабуся.
Я б не відмовився від її тюленини.
Чи локшини.
З гарячим бульйоном.
Скоро вона буде.
Ти так думаєш?
Я не знаю.
Ходімо.
Краще рушати.
Тюленина. Ніколи не розуміла, як ти таке їси.
Веди його сюди.
Одягни на нього сідло.
Магам Вогню не потрібна вода, так?
Знаєш, Ба Сінг Се
після року облоги мусив видавати раціони питної води.
Будучи військовими,
ми мали привілеї.
Однак, мій брат...
мав добре серце.
Він брав їжу й воду свого взводу і віддавав їх дітям.
Він був на варті тієї ночі, коли ви підпалили Східну стіну.
Коли ми загасили вогонь, від нього не лишилося що ховати.
Йому було 19.
Усі ці втрачені життя.
Усі ці битви.
А Ба Сінг Се досі стоїть.
Воно було того варте?
Ми воювали.
Я був солдатом.
Ти був м'ясником!
Знаєш...
я досі відчуваю запах диму, коли лягаю спати.
Він ніколи не зникає.
Війна штовхає нас до межі.
Декому не до вподоби те, що вони там бачать.
Це ти так жалюгідно намагаєшся вибачитися?
Я говорив не про себе.
Пане.
Стояти.
То це правда, так?
У вас немає людяності.
Ви не знаєте, що таке втрата.
Він справді покинув облогу?
Так, коли вбили його сина.
То його син вмер героєм, а він назавжди лишиться боягузом.
Брате, втішся тим, що Лу Тен завжди славитиметься
чемпіоном Народу Вогню.
Дякую, Озаю.
Його жертва буде осяяна в легенді.
Дядьку.
Яка велика честь для тебе і для Лу Тена
померти на службі Народу Вогню.
Коли у мене з навчанням було погано і батько був незадоволений,
Лу Тен дав мені це.
Він її виграв, закінчивши офіцерський клас з найкращими оцінками.
Сказав, вона має належати тому, кому судилися великі речі.
Це надало мені сил.
Лу Тен її не потребував,
бо був найсильнішим, кого я знав.
Вже краще виходить.
Практика і гарні настанови.
Так? Із сувою?
Так.
І Джет мені де з чим допоміг.
Він втратив сім'ю, як і ми.
Він знає, як ті спогади стримують.
Він показав, що я думала лише про те,
як мама померла, а не про те, як вона жила.
Можливо, Джет пішов не тією дорогою, але його на неї штовхнули.
Як і Сая.
Сай сказав, я маю бути інженером.
Це моє покликання.
- Ти в це віриш? - Я не знаю.
Але приємно чути, що я маю, що запропонувати світу.
Окрім неперевершених бойових навичок.
Сокко.
Те, що я сказала про тебе й тата...
Забудь.
Ти керував плем'ям і захищав нас, коли тобі ніхто не допомагав.
Тату не доводилося нести такий тягар.
Тобі було важче, ніж йому.
О, це неправильно.
Кристали — це просто кристали, як я і думала.
Цього не має бути тут. Ми тут проходили, стіни не було.
Як таке можливо?
Неможливо.
Хіба що...
Тунелі змінюються.
За цими дверима жахливе випробування.
Справжня перевірка, чи готовий ти бути Аватаром.
Бумі.
Усі ці виклики, ігри, випробування не мають сенсу.
За сто років ніщо не мало сенсу.
Ти не такий.
Бумі, якого я знаю, веселий, щасливий хлопець,
що любить пускати жабки і завжди думає про друзів.
Я вірю, що той хлопець досі тут.
Дуже розумно.
У тебе самі ігри, так, Аватаре?
Кого хвилює відповідальність?
Кого хвилює порятунок світу?
Ні. Веселіше байдики бити. Я правий?
Що ж,
зіграємо в останню гру.
Як і обіцяв.
Остання гра, Аватаре.
Найпростіша з усіх.
Ти проти мене.
На смерть.
Це божевілля. Як вони змінюються?
- Я казала не йти за кристалами. - Можна про це потім?
Мені це могло здатися?
Борсукокріт.
Давай.
Зроби це!
Ми бачили достатньо смертей.
Ось що отримуєш за співчуття Магам Землі.
Усе гаразд?
Нам треба йти.
- Тобі б відпочити... - Ніколи.
Скоро пришлють ще солдатів.
Нам треба йти зараз же.
Катаро!
Дякую.
Глухий кут.
Катаро, пробач.
І ти мені пробач.
Що відбувається? Ми мертві?
«Кохання найяскравіше в темряві».
Це не про кристали.
Ому й Шу крізь гори вели не вони.
Він сліпий.
Вони орієнтуються не за зором, а за чуттями.
Вони чують почуття і реагують на них.
Злість, страх, але здебільшого любов.
«Кохання найяскравіше в темряві».
Вони відповідають на любов?
Як думаєш, як у них з мовою?
Пробачте, пане Борсукокроте.
Будемо вдячні, якщо проведете нас до палацу.
Будь ласка.
Бумі, прошу! Ти не мусиш цього робити.
Е ні, мушу.
Іноді доводиться битися, навіть якщо не хочеться.
Це означає воювати!
Ні!
Ти б це знав, якби був тут, але тебе не було.
Ти нас кинув.
Ти був Аватаром.
І ти нас кинув.
У цьому світі ні на кого не можна покладатися,
навіть на друзів.
Особливо на друзів.
Як би не було весело,
час закінчувати ігри.
Бумі, я не втримаю їх обидві. Допоможи!
Нехай впаде.
Нехай впаде, і ти переможеш.
Бумі, це не гра!
Ще й як гра.
Та, що вимагає неможливого вибору.
Врятувати це місто чи те?
Хто отримає останні недоїдки? Сиротинець чи солдати?
Треба приймати такі рішення
день за днем, рік за роком.
І це лише щоб урятувати одне місто.
А тобі рятувати цілий світ.
Хай падає, Аанґу.
Дізнайся, що означає бути Аватаром.
Ні!
Тоді світ приречений.
Сокко, короля.
Аанґу, давай!
Усе гаразд?
Малечо, а ти вмієш трухнути будинок.
Шахрай! Ти шахраював!
Ти зробив це не сам,
тому ти нічого не навчився.
Ти помиляєшся.
На друзів можна покладатися,
і саме так я збираюся врятувати світ.
З друзями.
Ти думаєш як дитина.
Хіба це так погано?
Пам'ятаєш?
Із цим я кликав друга.
І це я зроблю зараз.
Покличу старого друга.
Твоя правда.
Мене не було, щоб допомагати світові. Чи тобі.
Але тепер я тут.
Ваша високосте.
Ми викликали підкріплення.
І подвоїли охорону на стінах?
- Так, Ваша високосте. - Добре. Скажіть, скоро буду.
Чекай, що відбувається?
Сили Народу Вогню в дорозі. Вони прибудуть до світанку.
Вас атакують?
Будуть. Але ми будемо готові.
На щастя, нам дав підказку наш інформатор.
Сай?
Механік повідомив генералів про мережу шпигунів у місті.
Допоміг їх вистежити. Тепер усі забирайтеся звідси.
На Аватара чекають. Ми про себе подбаємо.
Настав час Омашу знову вступити у війну.
О, але у мене для тебе є ще одне невеличке випробування.
Моя капуста!
Щось ми постійно рухаємося човнами.
Можливо, це наша доля, принце Зуко.
Чудово. Я не спізнився.
- Дядьку, що ти тут робиш? - Те, що й ти.
Готуюся вирушати в незабутню подорож.
Ти хочеш зі мною?
Я прийшов повністю підготований. З усім своїм чаєм.
Мені не потрібна нянька.
А як щодо друга?
Мій батько чітко дав зрозуміти,
що я не повернуся, доки не знайду Аватара.
Це означає,
що ми можемо не повернутися додому дуже довго.
Додому.
Усе, що мені потрібно, на цьому човні.
Як я сказав, увесь мій чай.
Що таке, Зуко?
Нічого.
Відвеземо тебе додому.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда