Alo!
E cineva acolo?
Faceți o greșeală. Nu eu am provocat incendiile și lupta.
Nu te obosi!
Soldații Regatului Pământului nu sunt toleranți
nici în circumstanțe ideale.
Iar astea nu sunt nici pe departe circumstanțe ideale.
Generale Iroh!
Mă bucur să te văd, tinere Avatar.
Și Zuko? L-au prins și pe el?
Sper că nu. Cu puțin noroc, mai are puțin și ajunge la nava sa.
E numai vina lui.
A pornit lupta, dar te-a lăsat baltă și a fugit.
Încep să înțeleg ce fel de om e.
Mă îndoiesc.
Ce crezi că ni se va întâmpla?
Nu știu.
Dar în trecut, Maeștrii Pământului n-au fost îndurători cu dușmanii căzuți.
E adevărat? Ai colaborat cu dușmanul?
E complicat.
Nu, e o întrebare simplă. Îi ajutai pe Maeștrii Focului?
Da.
Teo!
Voiam doar să te protejez.
Maeștrii Focului au zis că ne ucid și atacă orașul dacă nu cooperez.
Omashu a fost cruțat doar fiindcă le ofeream serviciile mele.
Servicii? Așa numești furnizarea de arme către dușman?
Arme? Erau doar modele minore. Nimic pe care să te poți baza în război.
Orice poate deveni armă în mâinile unora.
Mai ales la Națiunea Focului.
Sokka!
Știi ce înseamnă o alegere grea.
Tatăl tău a plecat la război și ai rămas capul familiei, deși ești doar un copil.
Facem ceea ce trebuie ca să supraviețuim.
Facem compromisuri cât să ne descurcăm.
Tata n-ar fi făcut ce ai făcut tu.
L-am găsit. Aang e la închisoare.
AVATAR: ULTIMUL RĂZBOINIC AL AERULUI
ÎN ÎNTUNERIC
CU 100 DE ANI ÎN URMĂ
Aang!
Salut, Bumi! Cum merge instrucția?
Mă descurc bine cu formele, dar e greu cu modelarea.
Ce tot spui? Arată exact ca un bizon al cerului.
- Trebuia să fie un bursuc-cârtiță. - Ești sigur?
Construcțiile Maeștrilor Pământului nu au pereche.
Sunt fără îmbinări.
De asta au orașe minunate.
Palate uimitoare, turnuri care sfidează gravitația.
Închisori impenetrabile.
Prefer partea mai puțin deprimantă din Omashu.
Orașele sunt ca oamenii. Au întotdeauna și o parte întunecată.
Totul pare întunecat zilele astea.
Ce s-a întâmplat aici s-a întâmplat peste tot.
La asta duce un secol de război.
Un război pornit de Națiunea Focului.
Și pe care tot ei l-ar putea încheia.
De-ar fi atât de simplu...
Fratele meu, Stăpânul Focului, crede că poate fi un singur deznodământ.
Victorie sau înfrângere.
Altceva nu contează.
Nici măcar sacrificarea celor apropiați.
De-asta ține Zuko să mă prindă?
Ca să câștige războiul pentru tatăl lui?
O adevărată victorie ar fi nu să câștige războiul, ci să se întoarcă la viața lui.
I-ai putea arăta că nu asta e calea. Pe tine te-ar asculta.
Ți-o datorează.
E pe dos.
Eu îi sunt dator.
Nu-l voi putea răsplăti niciodată.
E imposibil. Închisoarea din Omashu e în inima unui munte înconjurat de stâncă.
Singura intrare e prin palat.
Îmi pare rău. Avatarul e pierdut.
Nu-l abandonăm.
Tu ne poți băga în palat.
- După ziua de azi, mi-e imposibil. - Dar tunelurile?
Ce tuneluri?
Tunelurile secrete de sub munte.
Fondatorii orașului le foloseau pentru întâlniri secrete.
- E o legendă. - Ai zis că le-ai văzut.
Sau și atunci mințeai?
Există tuneluri, dar sunt nesigure. Cei care intră în ele nu mai ies.
Dacă dăm crezare legendei, sunt păzite de spirite răzbunătoare.
Nu-s doar tuneluri secrete, sunt tuneluri secrete bântuite?
Chiar dacă i-aș duce prin tuneluri, nu pot trece de paznicii de la palat.
Ne ocupăm noi de ei. Tu ajută-ne să intrăm!
- Unde îl duci? - La Groapă.
Ce e Groapa?
E un lagăr de muncă pentru prizonieri de război.
Nu se mai știe nimic de cei trimiși acolo.
Dar tu nu ești la fel de norocos.
Tu mergi să te vadă regele.
Hărțile astea n-au nicio noimă. Una zice s-o luăm spre est.
Alta arată un drum spre sud. Iar asta o ia în spirală direct în sus.
- Ce e? - Omul de contact din Națiunea Focului.
Răspunde-i! Și zi-le generalilor din Omashu cum să-i prindă pe spioni!
Nu. Maeștrii Focului au spus clar că vor distruge pe oricine li se opune.
Să încerce!
Avatarul s-a întors.
Nu ne mai ascundem.
E timpul să luptăm.
Majestate!
Prizonierul pe care l-ați cerut.
A fost prins luptând, distrugând bunuri, amenințând oameni.
Și e un Maestru al Aerului.
Rădăcină de lotus, scoarță de pin, iasomie uscată.
Rădăcină de lotus, scoarță de pin, iasomie uscată, la infuzat două minute!
Ceai?
Sigur.
Te înșeli în privința lui.
- L-am văzut mânuind... - Nu!
Nu e doar un Maestru al Aerului, ci al tuturor elementelor.
Salvatorul lumii.
El e...
Avatarul.
Și e de neîntrecut la sărit pe pietre.
- Bumi? - Salut, Aang!
Bumi!
Cum de mai trăiești?
Viață sănătoasă, dietă corectă și noroc. E greu de zis dacă am noroc sau ghinion.
Dar tu cum de mai trăiești? Și cum de ești tot copil?
E o poveste lungă.
Scoarță de pin?
Ce idiot ți-a zis să-i pui scoarță de pin?
Tu i-ai zis.
Merită...
un ospăț.
Jet!
Ne-ai trădat.
Poftim? V-am împiedicat să ucideți oameni nevinovați.
Nevinovați? Spioni, trădători. Pe ei voiai să-i salvezi?
Nu toți vă sunt dușmani.
Cine e împotriva noastră...
ne e dușman.
Viața o fi simplă la Polul Sud,
dar aici trebuie să iei decizii grele.
Așa e la război.
Credeam că ești cu noi.
Cu mine.
Jet, tu ai uitat pentru ce luptai.
Mi-ai zis să-mi amintesc de mama și am făcut-o.
Țin minte că nu voia să cad pradă mâniei.
Așa am înțeles că ești în tabăra greșită.
Nu lupți pentru ce ți-e drag, ești mânat de ură.
Exact ca Maeștrii Focului.
Nu am nimic în comun cu ei.
Adio, Jet!
Uite ce putere ai! Datorită mie.
Nu e meritul tău. E al meu.
Tu!
Locul tău nu e aici.
M-au trimis să mă ocup de transferul prizonierilor, dar...
Ei bine, am întârziat.
Dacă află comandantul meu... Am deja destule probleme luna asta.
Bătrânul a fost dus la Groapă. Celălalt e aici.
- Celălalt? - Da, puștiul chel. Regele vrea să-l vadă.
Stai acolo ca o momâie?
Ce faci?
Ai de ales între două feluri de mâncare.
Costițe de pe Insula Cangurului.
Practic, îți sar în gură.
Sau tocană de alge.
Cine mănâncă alge rămâne mereu verde.
- Sunt tare. Ce umor am! - Aleg tocana.
Nu mănânc carne.
Da, așa e.
Bună alegere!
Stai! A fost un test?
Ce? Un test? Nu, mai degrabă un joc.
Ți-au plăcut mereu jocurile, nu?
Ai stat înghețat într-un aisberg o sută de ani?
Trebuie să fi fost... plăcut.
- Nu, a fost un coșmar. - Ei, lasă! Cât de rău putea să fie?
Lumea ardea, oamenii mureau,
iar tu ai dormit între timp.
Toți Maeștrii Aerului au fost nimiciți.
Iar eu n-am putut să-i ajut.
Călugării ăia au fost mereu cam aerieni. N-am dreptate?
A fost o tragedie. Și s-ar putea repeta.
De asta trebuie să ajung cât mai repede la Tribul Apei din Nord.
Trebuie să mă lași să plec ca să-i pot salva pe Maeștrii Apei.
Să nu mai tăiem frunză la câini!
Bumi! E important.
Nu-ți pasă?
Dacă îmi pasă?
Îndrăznești să-mi spui mie să-mi pese?
Ai purtat tu un război nesfârșit timp de un secol?
Ai văzut tu lumea arzând în jurul tău?
Să-ți spun ceva!
Oi avea tu o sută de ani...
dar timp de o sută de ani n-ai trăit,
mai ales ultima sută de ani.
Nu cred că ți-ai pierdut speranța.
Nu tu, Bumi.
Serios?
Accept provocarea.
- Nu poate fi aici. - Era singura intrare în munte.
Ești sigură?
Ascultă!
Auzi...
muzică?
Când te trezești în întuneric
Și vezi doar pietre și pietricele
Bine. Ia-o tu!
Nu uita că un dar prețios
Zace adânc îngropat
Scutur-o!
Sapă puțin și vei găsi
Inima mea, ca o nestemată
Da
A fost bine de tot. Ce căutați aici?
Noi? Ce căutați voi aici?
Ne vedem de treabă.
Da, dar de ce tocmai aici?
E cea mai bună acustică din Omashu.
Ați auzit?
Armonie. Asta ne interesează.
Armonia, muzica, dragostea.
Dacă ei pot sta aici, tunelurile nu sunt așa de periculoase.
Tuneluri? Astea nu sunt tunelurile.
Tunelurile sunt acolo.
- Eu nu m-aș aventura prin ele. - N-avem de ales.
Ne căutăm prietenul.
În cazul ăsta,
trebuie să vedeți ceva.
E o poveste de iubire.
Oma și Shu se întâlneau în vârful muntelui dintre satele lor.
Satele lor se dușmăneau, deci nu puteau fi împreună.
Dar iubirea lor era puternică, așa că au găsit o cale.
Bursucii-cârtiță le-au arătat cum mânuiau pământul și au devenit primele maestre.
Au construit tuneluri complicate ca să se întâlnească în secret.
Dar într-o zi, Oma n-a mai venit.
Fusese ucisă într-un atac.
Devastată, Shu a dezlănțuit puterea pământului
pentru a îngenunchea satele.
Putea să-i distrugă pe toți.
Dar în loc de asta, a declarat încheierea războiului.
Satele au ajutat la construirea unui oraș nou, unde să locuiască în pace.
Marele oraș a fost numit Omashu, în amintirea iubirii lor.
„Iubirea strălucește în întuneric.”
Țineți minte,
mai ales dacă intrați în negura din care nu se întoarce nicio ființă vie.
Două fete îndrăgostite...
Ne descurcăm. N-avem de ce să ne temem.
Așa e. Nu există spirite răzbunătoare.
Tunel secret
Prin munți
Tunel secret
Da!
Sunt pierduți.
O trupă de Maeștri ai Pământului pentru un singur bătrân.
Sunt flatat.
- Stați! - Stai!
- Stai!
E din precauție.
Mulți localnici ar fi interesați să afle că faimosul Dragon din Vest e printre ei.
Generalul Națiunii Focului care a asediat Ba Sing Se 600 de zile.
Unii ar vrea să-și facă singuri dreptate.
Nu putem permite așa ceva, nu?
Pot să-ți ușurez în vreun fel călătoria?
Mă descurc. Mulțumesc.
Ești sigur? Nu ezita să-mi spui!
E un drum lung până la Groapă.
Și am tot timpul din lume.
Pe cai!
Vrei să mergi spre nord. Nu e o idee bună.
E foc peste tot în nord.
N-am de ales. Acolo trebuie să merg.
Îți dau un sfat. Calea directă nu e mereu cea mai bună.
Adică trebuie să urmez calea indirectă?
Adică ai grijă pe unde calci!
Ce e asta, Bumi?
- Ce vrei să demonstrezi? - Să demonstrez?
Poate încerc să-ți arăt că nu există căi ușoare pentru Avatar.
Poate vreau doar să jucăm un joc ca pe vremuri.
Sau poate doar voiam niște zahăr candel.
Vin, unchiule.
Pe aici.
Asta scrie pe hartă?
Harta nu e clară, dar am o bănuială.
O bănuială?
Da, o bănuială. O intuiție.
Vezi?
Stinge felinarul!
Ia te uită!
„Iubirea strălucește în întuneric.” Era un indiciu, vezi?
Trebuie să fie întuneric ca să poți urmări lumina.
Așa găsești calea.
După lumina cristalelor?
Sunt peste tot.
- Pe pereți, pe jos. Pe te miri unde. - Asta e calea.
Parcă iubirea strălucea, nu niște pietroaie.
Licență poetică. Cum zic menestrelii, iubirea e cheia.
Iubirea pune totul în mișcare.
Te iei după menestreli?
- Sokka, stai! - Care e problema ta?
Că nu mă iei în serios.
Iar începi.
- Nu mai sunt o fetiță. - Așa te porți.
Iar tu faci pe atotștiutorul, dar te-ai lăsat mințit de un trădător.
- Tu te-ai amorezat de un terorist. - Ba nu.
- Nu trebuia să vorbești cu el! - Nu-mi impui tu!
- Trebuie să mă asculți! - Nu când spui prostii!
- Tata a vrut așa! - Nu ești tata!
Nu mai suntem în Wolf Cove , nu?
Nu.
Dacă ne-ar vedea bunica acum...
N-aș refuza o pastramă de focă.
Sau tăiețeii ei. Cu supă fierbinte.
O să mâncăm curând.
Crezi?
Nu știu.
Hai! Trebuie să mergem.
N-am înțeles niciodată cum poți mânca pastramă de focă.
Adu-l aici!
Pune șaua pe el!
Maeștrii Focului rabdă setea, nu?
La Ba Sing Se, apa a fost raționalizată după primul an de asediu.
Noi, cei din armată, eram privilegiați.
Dar fratele meu...
era milostiv.
Punea deoparte apă și mâncare și le dădea copiilor.
Era de pază în noaptea în care ați incendiat Zidul de Est.
Când am stins focul, nu mai aveam ce să îngropăm din el.
Avea 19 ani.
Câte vieți pierdute!
Cât am luptat!
Și Ba Sing Se rezistă în continuare.
A meritat?
Era război.
- Eram soldat. - Erai un măcelar!
Știi...
Simt și acum miros de fum când adorm.
Nu dispare niciodată.
Războiul ne pune la încercare.
Unora dintre noi nu le place ce descoperă.
E modul tău jalnic de a-ți cere scuze?
Nu vorbeam despre mine.
Domnule!
Înapoi!
E adevărat, nu?
N-ai niciun pic de inimă.
Habar n-ai cum e să pierzi pe cineva.
- Chiar a abandonat asediul? - Da, după ce fiul lui a fost ucis.
Deci, fiul lui moare ca un erou, iar el va fi ținut minte ca un laș.
Frate, consolează-te cu gândul că Lu Ten va intra în istorie
ca un erou al Națiunii Focului.
Mulțumesc, Ozai.
Legendele vor consemna sacrificiul lui.
Unchiule!
Ce onoare pentru tine și pentru Lu Ten să moară în slujba Națiunii Focului!
Când studiile mele lăsau de dorit și tata era nemulțumit...
Lu Ten mi-a dat asta.
A câștigat-o când a terminat primul școala de ofițeri.
A zis că vrea să o dea cuiva destinat să facă lucruri mărețe.
Mi-a dat putere.
Lu Ten n-a avut nevoie de ea, fiindcă era puternic ca nimeni altul.
Ai progresat.
M-am antrenat și am urmat sfaturile.
Din pergament?
Da.
M-a ajutat și Jet să depășesc niște dificultăți.
Și-a pierdut familia, ca noi.
Știe că amintirile te pot ține pe loc.
M-a făcut să pricep că mă gândeam doar la moartea mamei, nu la cum a trăit.
A luat-o el pe calea greșită, dar n-a avut încotro.
La fel ca Sai.
Sai zice să mă dedic ingineriei.
Zice că e chemarea mea.
- Îl crezi? - Nu știu.
Dar m-am bucurat să aud că am ceva de oferit.
Pe lângă talentul meu de războinic.
Sokka!
Ce ți-am zis despre tine și tata...
Nu-i nimic.
Ai condus tribul și ne-ai apărat fără niciun ajutor.
Tata n-a dus singur o asemenea povară.
Ție ți-a fost mai greu.
Nu e bine.
Aveam dreptate, cristalele n-aveau nimic special.
Cum de e un zid aici? Am mai trecut pe aici și nu era.
Cum e posibil?
Nu e.
Doar dacă...
Tunelurile se schimbă.
În spatele acestor uși, se află o provocare înfricoșătoare.
Un test care va arăta dacă ești pregătit să fii Avatarul.
Bumi... Provocările, jocurile și testele astea n-au niciun sens.
Nimic n-a avut sens în ultima sută de ani.
Tu nu ești așa.
Eu mi te amintesc ca pe un copil vesel și poznaș
care adora să sară pe pietre și ținea la prietenii lui.
Acel copil e încă în tine.
Ce isteț!
Totul e un joc pentru tine, nu?
Ce-ți pasă de responsabilitate?
Ce-ți pasă de salvarea lumii?
Vrei să te ții doar de ghidușii, nu?
Ei bine...
hai să jucăm un ultim joc!
Cum ți-am promis...
mai jucăm un singur joc.
Cel mai simplu dintre toate.
Tu împotriva mea.
Până când unul dintre noi moare.
Cum se pot schimba tunelurile?
- De ce ne-am luat după cristale? - Mă lași acum?
Mi-am imaginat cumva?
Bursucul-cârtiță!
Fă-o!
Am văzut destui murind.
Vezi, dacă ai milă de un Maestru al Pământului?
Ești teafăr.
Trebuie să plecăm.
- Trebuie să te odihnești. - Nu e timp. Vor mai trimite soldați.
Trebuie să plecăm imediat.
Katara!
Mersi.
Fundătură.
Îmi pare rău.
Și mie.
Ce se întâmplă? Suntem morți?
„Iubirea strălucește în întuneric.”
Nu cristalele le-au călăuzit pe Oma și Shu prin munte.
E orb.
Nu vederea îi ghidează, ci sentimentele.
Le simt și reacționează la ele.
La furie și frică, dar mai ales la iubire.
„Iubirea strălucește în întuneric.”
Deci răspund la iubire?
Oare răspund și la comenzi verbale?
Domnule Bursuc-cârtiță, am aprecia dacă ne-ai călăuzi către palat.
Te rugăm.
- Te rog, Bumi! Nu trebuie să faci asta! - Ba da.
Unii dintre noi trebuie să lupte și când nu vor.
Asta înseamnă să porți un război.
Nu!
Ai fi știut dacă ne-ai fi fost alături, dar nu ne-ai fost.
Ne-ai părăsit.
Tu erai Avatarul.
Și ne-ai părăsit.
În lumea asta nu te poți baza pe nimeni.
Nici măcar pe prieteni.
Mai ales pe prieteni.
Oricât de distractiv ar fi,
e timpul ca jocurile să ia sfârșit.
Nu pot să-i țin pe amândoi. Ajută-mă!
Lasă-l să cadă!
Lasă-l să cadă și câștigi.
- Ăsta nu e un joc! - Ba da.
Unul în care trebuie să faci alegeri imposibile.
Salvez orașul ăsta sau ăla?
Cine primește ultimele resturi de mâncare? Orfanii sau soldații?
Trebuie să faci astfel de alegeri
zi după zi, an după an.
Și asta doar pentru a salva acest oraș.
Iar tu trebuie să salvezi întreaga lume.
Lasă-l să cadă...
și învață ce înseamnă să fii Avatarul!
Nu!
Atunci, lumea e sortită pieirii.
Sokka, regele!
Aang, acum!
Ești teafăr?
Puștiule, știi să faci spectacol.
Trișorule! Ai trișat!
N-ai reușit de unul singur, așa că n-ai învățat nimic.
Te-ai înșelat. Te poți baza pe prieteni.
Eu doar așa voi reuși să salvez lumea.
Cu prietenii mei.
Gândești ca un copil.
Și e ceva atât de rău?
Îl mai știi?
Îmi invoc un prieten prin el.
Tot asta fac și acum.
Apelez la un vechi prieten.
Ai dreptate.
Nu v-am ajutat nici pe tine, nici restul lumii.
Dar acum m-am întors.
Majestate!
Am chemat întăriri.
Ai dublat gărzile de pe ziduri?
- Da, Majestate. - Bine. Zi-le că vin curând!
Ce se întâmplă?
Forțele Națiunii Focului sunt în mișcare. Vor ajunge până în zori.
Vă atacă?
Ne vor ataca, dar vom fi pregătiți.
Din fericire, avem un om care ne-a informat.
- Sai? - Mecanicul a informat generalii
despre o rețea de spioni.
Ne-a ajutat să-i prindem. Acum, plecați cu toții de aici!
Avatarul trebuie să plece. Ne putem apăra și singuri.
E timpul ca Omashu să reintre în război.
Dar mai am o provocare pentru tine.
Verzele mele!
Mereu urcăm sau coborâm de pe câte un vas.
Poate că asta ne e soarta, prințe.
Ce bine! N-am întârziat.
- Ce cauți aici? - La fel ca tine.
Mă pregătesc să plec într-o călătorie memorabilă.
Vrei să vii cu mine?
Am venit pregătit. Am tot ceaiul de care am nevoie.
N-am nevoie de bonă.
Dar de un prieten?
Tata mi-a spus foarte clar
să nu mă întorc până nu găsesc Avatarul.
Asta înseamnă...
că ar putea dura mult până ne întoarcem acasă.
Acasă.
Tot ce am nevoie e pe barca asta.
Repet, am tot ceaiul de care am nevoie.
Ce e, Zuko?
Nimic.
Hai să te duc acasă!