הלו?
יש פה מישהו?
יש פה טעות. האש לא פרצה באשמתי.
וגם לא הקטטה.
שמור על הקול שלך.
חיילי ממלכת האדמה אינם סובלניים במיוחד,
גם בנסיבות טובות.
ואלה בהחלט אינן נסיבות טובות.
גנרל אירו.
טוב לראותך, אווטאר צעיר.
וזוקו?
הם תפסו גם אותו?
אני מקווה שלא.
עם קצת מזל, הוא כבר בדרכו בחזרה לספינה שלו.
כל זה קרה באשמתו.
הוא גרם לקטטה, השאיר אותך מאחור, וברח.
אני מתחיל להבין איזה מין אדם הוא.
אני בספק.
מה לדעתך יקרה לנו?
אינני יודע.
אך מניסיוני,
כשפי האדמה אינם נוהגים לרחם על אויביהם שהובסו.
זה נכון?
שיתפת פעולה עם האויב?
זה מורכב.
לא, זאת שאלה פשוטה.
עזרת לכשפי האש?
כן.
תיאו.
ניסיתי להגן עליך.
כשפי האש אמרו שיהרגו אותנו,
ושיתקפו את העיר אם לא אשתף פעולה.
הסיבה היחידה שאומשו לא הותקפה היא הסיוע הדל שהענקתי להם.
סיוע?
ככה אתה קורא לחימוש האויב?
חימוש? לא!
רק עיצובים שוליים, לא משהו שיש לו ערך במלחמה.
כל דבר יכול להפוך לנשק בידיים הלא־נכונות.
בייחוד אצל אומת האש.
סוקה,
אתה יודע מה זה לקבל החלטות קשות.
אביך נאלץ לעזוב את המשפחה כדי לצאת למלחמה,
ולהטיל עליך, רק ילד,
את האחריות.
עושים מה שצריך
כדי לשרוד.
מתפשרים,
רק מספיק כדי להסתדר.
אבי בחיים לא היה עושה את מה שעשית.
מצאתי אותו.
אנג בכלא.
אווטאר: כשף האוויר האחרון -
אל תוך האפלה -
לפני 100 שנה -
אנג!
היי, אנג!
היי, בומי. איך הולך באימונים?
אני מסתדר לא רע עם התנועות, אבל לפסל זה קשה.
מה אתה מדבר? זה נראה בדיוק כמו ביזון מעופף.
זאת אמורה להיות חגרגרת.
אתה בטוח?
אין כמו הבנאות של כשפי האדמה.
אין תפרים.
זה מה שמופלא בערים שלהם.
ארמונות מעוררי השתאות,
מגדלים בלתי־אפשריים,
בתי כלא בלתי־חדירים.
אני מעדיף את המקומות הפחות מדכאים באומשו.
ערים הן כמו בני אדם.
תמיד יש להן צד אפל.
כל הצדדים נראים אפלים בימינו.
כן.
מה שקרה כאן קרה בכל העולם.
ככה זה אחרי מאה שנים של מלחמה.
מלחמה שפרצה בגלל אומת האש.
ומלחמה שאומת האש יכולה לשים לה סוף.
הלוואי שזה היה פשוט כל כך.
אחי, אדון האש,
רואה את הדברים מזווית אחת בלבד.
ניצחון, או תבוסה.
שום דבר אחר אינו חשוב.
אפילו לא האנשים היקרים שאבדו בדרך.
זו הסיבה שזוקו להוט כל כך לתפוס אותי?
כדי שהוא יוכל לנצח במלחמה הזאת? בשביל אבא שלו?
ניצחונו של זוקו אינו ניצחון במלחמה,
אלא זכייה מחדש בחייו.
אתה יכול להראות לו שזאת לא הדרך.
הוא יקשיב לך.
כלומר... הוא חייב לך את זה.
להפך.
אני חייב לו.
יותר משאוכל להחזיר לו אי־פעם.
בלתי אפשרי!
כלא אומשו נמצא עמוק בלב ההר, מוקף בסלע מוצק.
הדרך היחידה להיכנס ולצאת היא דרך הארמון.
צר לי, האווטאר אבד.
לא נעזוב את אנג.
אתה יכול להכניס אותנו לארמון.
לא אחרי היום. צר לי, איני יכול.
מה לגבי המנהרות?
מנהרות?
המנהרות הסודיות שחבויות בהר.
מספרים שמייסדי העיר השתמשו בהן כדי להיפגש בסתר.
מעשיות.
סיפרת לי שראית אותן.
אלא אם כן שיקרת גם אז.
כן, ישנן מנהרות, אבל הן לא יציבות.
מי שנכנס לתוכן לא יוצא.
אם אתה מאמין למעשיות, רוחות זועמות שומרות על המעברים.
אז...
לא סתם מנהרות סודיות, אלא מנהרות סודיות עם רוחות?
גם אם אמצא דרך להעביר אותם במנהרות,
אין לי מה לעשות לגבי שומרי הארמון.
אנחנו נדאג לזה. רק תעזור לנו להיכנס.
לאן אתה לוקח אותו?
לבור.
לבור?
מחנה עבודה של ממלכת האדמה לשבויי מלחמה.
כשמישהו נשלח לשם, לא שומעים ממנו יותר.
אתה.
לך יש פחות מזל.
המלך רוצה לראות אותך.
המפות האלה לא הגיוניות. בזאת כתוב לנסוע מזרחה,
בזאת הדרך מובילה דרומה,
ובזאת...
יש ספירלה ישר למעלה.
מה זה?
איש הקשר שלי באומת האש.
תסכים להיפגש איתו,
ואז תודיע לגנרלים של ממלכת האדמה לטמון מלכודת וללכוד את המרגלים.
לא. כשפי האש הבהירו.
אם ייתקלו בהתנגדות כלשהי, הם ייכנסו בנו בכל הכוח.
שיבואו.
האווטאר חזר אל העולם.
הגיע הזמן להפסיק להתחבא.
הגיע הזמן להילחם.
הוד מעלתך.
האסיר שביקשת.
כשנתפס הוא היה מעורב בקטטה, פגע ברכוש,
והטיל אימה על הציבור.
ו... הוא כשף אוויר.
שורש לוטוס, קליפת עץ אורן, יסמין מיובש.
שורש לוטוס, קליפת עץ אורן, יסמין מיובש,
מים רותחים, לחלוט במשך שתי דקות!
תה?
טוב.
ואתם טועים לגביו.
ראינו את הכשפות... - לא נכון!
הוא לא רק כשף אוויר.
הוא שולט בכל ארבעת היסודות.
גואל העולם.
הוא...
האווטאר.
והוא מעולה בהקפצת אבנים.
בומי?
שלום, אנג.
בומי!
איך זה שאתה עדיין חי?
חיים בריאים, תזונה נכונה,
ומזל. קשה לומר אם מזל טוב או רע, אבל...
מה שחשוב יותר: איך זה שאתה עדיין חי?
ועדיין ילד?
זה סיפור ארוך.
קליפת עץ אורן?
איזה אידיוט אמר לך לשים בזה קליפת עץ אורן?
אתה.
תעשו לו...
מסיבה.
ג׳ט.
בגדת בנו.
בגדתי בכם?
מנעתי מכם להרוג חפים מפשע.
חפים מפשע?
מרגלים. בוגדים. אותם רצית להציל?
לא כולם שם הם ״האויב״.
אם את נגדנו,
את האויב.
החיים אולי פשוטים בקוטב הדרומי,
אבל כאן, צריך לקבל החלטות קשות.
ככה זה במלחמה.
חשבתי שאת בצד שלנו.
בצד שלי.
ג׳ט,
שכחת למען מה אתה נלחם.
אמרת לי להיזכר באימא שלי, וזה מה שעשיתי.
נזכרתי שהיא לא רצתה שהלב שלי יתמלא במרירות.
כך אני יודעת שאתה בצד הלא־נכון.
אתה לא נלחם בגלל מה שאתה אוהב. אתה נלחם מתוך שנאה.
בדיוק כמו כשפי האש.
אני בכלל לא דומה לכשפי האש.
שלום, ג׳ט.
תראי כמה כוח יש לך.
זה בזכותי.
זה לא בזכותך.
זה בזכותי.
אתה!
זה לא מקומך.
המפקד, שלחו אותי ללוות אסיר, אבל...
איחרתי,
ואם המפקד שלי יגלה...
כבר הסתבכתי מספיק החודש.
כשף האש הזקן נלקח אל הבור.
השני עדיין כאן.
השני?
כן, הילד הקירח.
המלך רצה לראות אותו.
נו? מה אתה סתם עומד?
מה אתה מתכוון לעשות?
אני מציע לך שתי ארוחות, לבחירתך.
צלעות מאי הקנגורו.
הן ממש קופצות לך לתוך הפה.
והאפשרות השנייה:
נזיד אצות.
אם לא אצה לך הדרך...
זה טוב! זה היה טוב.
אני בוחר בנזיד.
אני לא אוכל בשר.
זה נכון.
בחירה טובה.
רגע, זה היה מבחן?
מה? מבחן?
לא, זה סוג של... משחק.
תמיד אהבת משחקים, לא?
אז...
היית קפוא בתוך קרחון במשך מאה שנה, אה?
זה בטח היה... נחמד.
לא, זה היה סיוט.
נו באמת. כמה גרוע זה יכול להיות?
העולם בוער, אנשים נהרגים,
ואתה...
בילית את הזמן הזה בשינה.
כל כשפי האוויר חוסלו.
ואני לא יכולתי לעזור להם.
הנזירים ההם תמיד היו קצת... מעופפים. נכון?
זו הייתה טרגדיה.
והיא עלולה לחזור על עצמה.
ולכן אני חייב להגיע לשבט המים הצפוני בהקדם.
ולכן אתה חייב לשחרר אותי.
כדי שאוכל להציל את כשפי המים.
חסל סדר. נלך.
בומי! זה חשוב!
לא אכפת לך?
אכפת?
אתה מעז לומר לי שצריך להיות לי אכפת?
השתתפת באותו הקרב במשך מאה שנה?
כל עולמך נשרף לנגד עיניך?
אספר לך משהו, אווטאר.
אתה אולי בן מאה,
אבל לא חיית במשך מאה שנים.
בייחוד לא במשך מאה השנים האלה.
לא תצליח לשכנע אותי שאיבדת תקווה.
לא אתה, בומי.
באמת?
אני נענה לאתגר.
זה לא הגיוני.
זה היה הפתח היחיד בהר.
את בטוחה?
תקשיב.
אתה שומע...
מוזיקה?
״כשאתה מוצא את עצמך בחשכה
״ורואה רק סלעים ואבנים״
יופי. קח את זה, טוב?
״זכור שמתנה יקרה
״קבורה עמוק בפנים״
תנער את זה.
״אז תחפור קצת ותגלה
״יהלום לבי
״יהלום לבי״
"כן"
כן.
זה היה ממש טוב.
אז מה אתם עושים פה?
מה אנחנו עושים פה? מה אתם עושים פה?
עושים מה שאנחנו עושים.
כן, אבל...
למה פה?
האקוסטיקה.
הכי טובה באומשו.
שומעים את זה?
הרמוניה. זה כל הקטע שלנו.
הרמוניה, מוזיקה, אהבה.
אם הם מסתדרים כאן, המנהרות כנראה לא כאלה איומות.
מנהרות?
אלה לא המנהרות.
אלה המנהרות.
לא הייתי נכנס לשם במקומכם.
אין לנו ברירה.
אנחנו חייבים למצוא את חבר שלנו.
אם ככה...
כדאי שתראו את זה.
זה סיפור על זוג אוהבות.
אומה ושו נפגשו על ראש ההר שהפריד בין הכפרים שלהן.
בין הכפרים הייתה יריבות, אז הן לא יכלו להיות ביחד.
אך אהבתן הייתה חזקה, אז הן מצאו דרך.
הן למדו כשפות אדמה מן החגרגרות,
והפכו להיות כשפיות האדמה הראשונות.
הן חפרו מנהרות מסועפות כדי שיוכלו להיפגש בסתר.
עד שיום אחד, אומה לא באה.
היא נהרגה במתקפה.
שו האבלה השתמשה בכשפות האדמה שלה
כדי להביס את הכפרים.
היא יכלה להשמיד את כולם.
אך במקום זאת,
היא הכריזה שהמלחמה הסתיימה.
שני הכפרים עזרו לה לבנות עיר חדשה, בה יוכלו לחיות יחד בשלום.
העיר הגדולה זכתה לשם ״אומשו״,
לזכר אהבתן.
״האהבה מאירה את החושך.״
תזכרו את זה,
בייחוד אם תיכנסו לתהום האפלה
שאף יצור חי לא חוזר ממנו.
״זוג אוהבות...״
יהיה בסדר.
אין ממה לפחד שם.
כן.
אין כזה דבר ״רוח זועמת״.
״מנהרה סודית
״בהרים
״מנהרה סודית״
כן!
הלך עליהם.
מסדר שלם של כשפי אדמה רק בשביל זקן אחד.
זה מחמיא לי.
רק לשם זהירות.
יש באזור אנשים רבים שהיו שמחים לדעת
שדרקון המערב המפורסם נמצא ביניהם.
הגנרל של אומת האש שהטיל מצור על בה סינג סה במשך 600 ימים.
מישהו עלול להתפתות לקחת את העניינים לידיים.
אסור שזה יקרה, נכון?
אוכל לעשות משהו כדי שהמסע שלך יהיה נוח יותר?
אני בסדר.
תודה לך.
אתה בטוח?
אל תהסס לדבר.
הדרך לבור עוד ארוכה.
ויש לי את כל הזמן שבעולם.
אתה רוצה לצאת צפונה.
הצפון הוא... לא טוב.
כל הצפון מלא באש.
אין לי ברירה. לשם עליי להגיע.
עצה ממני: הדרך הישירה היא לא תמיד הטובה ביותר.
זאת אומרת שעדיפה הדרך שלא...?
זאת אומרת שכדאי לך לשים לב איפה אתה דורך.
בומי, מה זה?
בומי, מה אתה מנסה להוכיח?
להוכיח?
אולי אני מנסה להראות לך שדרכו של האווטאר אף פעם לא קלה.
אולי רק רציתי לשחק במשחק, כמו שהיינו משחקים פעם.
ואולי רק רציתי לנגוס בסוכריה.
אני בא, דוד.
מכאן.
זה מה שכתוב במפה?
המפה לא ברורה, אבל יש לי תחושת בטן.
תחושת בטן?
כן. תחושת בטן.
הרגשה. אינסטינקט.
רואה את זה?
כבי את הפנס.
תראי מה זה.
״האהבה מאירה את החושך.״
הבנת? זה היה רמז.
צריך שיהיה חשוך כדי שנוכל ללכת בעקבות האור.
ככה מוצאים את הדרך.
אור הגבישים?
הם נמצאים בכל מקום.
על הקירות. על הקרקע.
זה די רנדומלי.
זה שביל. - היה כתוב ״האהבה מאירה את החושך״,
לא ״סלעים זוהרים״. - חופש אמנותי.
כמו שהזמרים אמרו. אהבה היא התשובה.
אהבה זה כל מה שצריך. אהבה מסובבת את העולם.
עכשיו אתה שומע בקול הזמרים?
סוקה, חכה! - קטרה, מה הבעיה שלך?
הבעיה שלי היא שאתה לא לוקח אותי ברצינות.
עוד פעם.
אני כבר לא ילדה. - אבל מתנהגת כאילו כן.
ואתה מתנהג כאילו אתה יודע הכול,
למרות שבכלל לא שמת לב שבוגד שיקר לך בפנים.
את זאת שהתאהבה בטרוריסט. - זה לא מה שקרה.
לא היית צריכה לדבר איתו בכלל. - אתה לא קובע לי עם מי לדבר.
ואת לא יכולה סתם להתעלם ממני. - כן, כשאתה אידיוט.
אבא אמר שאני אחראי. - אתה לא אבא!
אני מניח שאנחנו כבר לא במפרץ הזאב.
כנראה.
תאר לך שסבתא הייתה רואה אותנו עכשיו.
לא הייתי מתנגד לאכול מבשר כלבי הים המיובש שלה.
או מהאטריות שלה.
או המרק הצח.
נאכל מזה בקרוב.
אתה באמת חושב ככה?
לא יודע.
בואי.
כדאי שנתקדם.
בשר כלבי ים מיובש. אני לא מבינה איך אפשר לאכול את זה.
כשפי אש לא צריכים מים, נכון?
אתה יודע, בבה סינג סה...
מי השתייה חולקו בהקצבה אחרי השנה הראשונה למצור.
בתור חיילים,
היו לנו זכויות מיוחדות.
אבל אחי...
הוא היה רך־לבב.
הוא אסף מזון ומים מהפלוגה שלו וחילק אותם לילדים.
הוא היה בתורנות
בלילה שבו העלית באש את החומה המזרחית.
עד שכיבינו את השרפות,
לא נשאר ממנו מה לקבור.
הוא היה בן 19.
כל האנשים שאיבדו את חייהם.
כל הלחימה הזאת.
ובה סינג סה עדיין עומדת.
זה היה שווה את זה?
היינו במלחמה.
הייתי חייל.
היית קצב!
אתה יודע...
עד היום אני מריח עשן כשאני הולך לישון בלילה.
זה לא עוזב אותך אף פעם.
מלחמה דוחקת אותנו עד הקצה.
לא כולנו אוהבים את מה שאנחנו מגלים שם.
זו הדרך העלובה שלך לומר שאתה מצטער על מה שעשית?
לא דיברתי על עצמי.
המפקד.
זה נכון, מה?
אין בך אנושיות.
אינך יודע דבר על אובדן.
זה נכון שהוא זנח את המצור?
כן, אחרי שבנו נהרג.
אז בנו מת מות גיבורים, והוא ייחשב כפחדן כל חייו.
אחי, תתנחם בידיעה שלו טן ייזכר תמיד
כאחד מגיבורי אומת האש.
תודה לך, אוזאי.
אגדות עוד יסופרו על גבורתו.
דוד.
איזה כבוד גדול,
לך וללו טן,
למות למען אומת האש.
כשהתקשיתי בלימודים,
ואבי לא היה מרוצה,
לו טן נתן לי את זה.
הוא זכה בזה כשסיים במקום הראשון במחזור הקצונה שלו.
הוא אמר שזה צריך להיות שייך למישהו שנועד לגדולות.
זה נתן לי כוח.
לו טן לא הזדקק לזה,
מפני שהוא היה האדם החזק ביותר שהכרתי.
את כבר טובה בזה.
אימונים, וקצת הדרכה טובה.
כן? מהמגילה?
כן.
וג׳ט עזר לי בכמה דברים.
הוא איבד בני משפחה.
ממש כמונו.
הוא יודע שזיכרונות כאלה יכולים להיות מגבילים.
בזכותו ראיתי שחשבתי רק על המוות של אימא, ו...
לא על איך שהיא חיה.
ג׳ט אמנם הלך בדרך לא נכונה,
אבל הוא נדחף לשם.
בדיוק כמו סיי.
סיי אמר לי שאני צריך להיות מהנדס.
שזה הייעוד האמיתי שלי.
אתה מאמין לו? - לא יודע.
אבל היה נחמד לשמוע שיש לי משהו להציע לעולם.
מלבד כישורי הלחימה המדהימים שלי.
סוקה.
מה שאמרתי עליך ועל אבא...
עזבי.
הנהגת את השבט,
והגנת עלינו בלי עזרה מאף אחד.
אבא לא נאלץ לשאת בנטל כזה לבדו.
היה לך קשה יותר ממנו.
זה לא בסדר.
הגבישים היו רק גבישים, כמו שחשבתי.
זה לא אמור להיות פה.
כבר עברנו פה והקיר הזה לא היה פה. - איך זה ייתכן?
זה לא ייתכן.
אלא אם כן...
המנהרות משתנות.
מאחורי הדלתות האלה מסתתר אתגר אימתני.
מבחן אמיתי שיקבע אם אתה מוכן להיות האווטאר.
בומי.
האתגרים האלה, המשחקים, המבחנים... אין בהם שום היגיון.
שום דבר לא הגיוני כבר מאה שנה.
זה לא מי שאתה.
בומי שאני מכיר
הוא ילד שמח וחובב כיף
שאוהב להקפיץ אבנים וחושב תמיד על החברים שלו.
אני מאמין שהילד הזה עדיין נמצא בתוכך.
מחוכם ביותר.
הכול אצלך זה משחקים. נכון, אווטאר?
למי אכפת מאחריות?
למי אכפת מ...
להציל את העולם?
לא. כיפי יותר לעשות שטויות. נכון?
טוב...
בוא נשחק במשחק אחד אחרון.
כמובטח,
משחק אחד אחרון, אווטאר.
הפשוט מכולם.
אתה נגדי.
עד המוות.
זה מטורף. איך מנהרות יכולות להשתנות? - ידעתי שהגבישים טועים.
אולי תחכי עם ה״אמרתי לך״?
יש סיכוי שדמיינתי את זה?
חגרגרת.
תעשה את זה.
תעשה את זה!
כולנו ראינו די מוות.
זה מה שקורה כשמרחמים על כשף אדמה.
אתה בסדר.
עלינו ללכת.
כדאי שתנוח... - אין זמן.
בקרוב יגיעו חיילים נוספים.
עלינו לעזוב עכשיו.
קטרה!
תודה.
מבוי סתום.
קטרה, אני מצטער.
גם אני.
מה קורה? אנחנו מתים?
״האהבה מאירה את החושך.״
הכוונה לא הייתה לגבישים.
זה לא מה שהוביל את אומה ושו בהר.
היא עיוורת.
היא לא מתמצאת בעזרת ראייה אלא בעזרת רגש.
הן קולטות רגשות ומגיבות להם.
כעס, פחד, אבל בעיקר אהבה.
״האהבה מאירה את החושך.״
אז הן מגיבות לאהבה?
הן גם מגיבות לפקודות קוליות?
סליחה, אדון חגרגר...
נודה לך אם תעזור לנו להגיע לארמון.
בבקשה?
בבקשה, בומי! אתה לא חייב לעשות את זה!
דווקא כן.
חלקנו חייבים להילחם, גם כשלא בא לנו.
ככה זה במלחמה!
לא!
היית יודע על זה אילו היית בסביבה,
אבל לא היית.
עזבת אותנו.
אתה היית האווטאר,
ועזבת אותנו.
בעולם הזה, אי אפשר לסמוך על אף אחד.
גם לא על חברים.
בייחוד לא על חברים.
טוב, אמנם היה כיף,
אבל הגיע הזמן לסוף המשחקים.
בומי, אני לא מסוגל להחזיק את שניהם. עזור לי!
תן לזה ליפול.
תן לזה ליפול, ותנצח.
בומי, זה לא משחק!
דווקא כן.
משחק שדורש בחירות בלתי אפשריות.
האם להציל את העיר הזו, או את זו?
למי לתת את פירורי המזון האחרונים? לבית היתומים, או לחיילים?
אלה ההחלטות שצריך לקבל,
יום אחר יום,
שנה אחר שנה,
וזה רק כדי להציל את העיר האחת הזאת.
אתה צריך להציל את העולם כולו.
תן לזה ליפול, אנג,
ותלמד מה זה להיות האווטאר.
לא!
אז העולם אבוד.
סוקה, תפוס את המלך.
אנג, עכשיו!
אתה בסדר?
ילד, אתה יודע לתת הופעה ממוטטת.
רמאי!
רימית!
לא עשית את זה לבדך,
אז לא למדת שום דבר.
טעית.
אפשר לסמוך על חברים.
ורק ככה אציל את העולם.
עם החברים שלי.
אתה חושב כמו ילד.
זה באמת כזה דבר רע?
זוכר את זה?
אני משתמש בזה כדי לקרוא לחבר.
זה מה שאעשה עכשיו.
אקרא לחבר ותיק.
צדקת.
לא הייתי כאן בשביל העולם.
או בשבילך.
אבל אני כאן עכשיו.
הוד מעלתך.
הזעקנו תגבורת.
והכפלתם את המשמר על החומות?
כן, הוד מעלתך. - יפה!
תמסור להם שאגיע בקרוב.
רגע, מה קורה פה?
כוחות אומת האש בתנועה.
הם יגיעו הנה עם שחר.
אתם תחת מתקפה?
בקרוב נהיה.
אבל נהיה מוכנים.
למזלנו, קיבלנו מידע מאיש קשר.
סיי? - המכונאי הודיע לגנרלים
על רשת של מרגלים בעיר.
עזר לנו ללכוד אותם.
ועכשיו, כולכם, תסתלקו מפה.
האווטאר צריך להגיע לאנשהו.
אנחנו נסתדר בכוחות עצמנו.
הגיע הזמן שאומשו תצטרף שוב למלחמה.
אבל יש לי עוד אתגר אחד בשבילך.
הכרובים שלי!
נראה שאנחנו כל הזמן עולים לסירות או יורדים מהן.
אולי זה גורלנו בחיים, הנסיך זוקו.
יפה. עוד לא מאוחר מדי.
למה אתה כאן, דוד? - בדיוק כמוך.
אני מתכונן למסע שבוודאי ייחרת בזיכרון.
אתה רוצה לבוא איתי?
באתי מוכן ומזומן. הבאתי תה די והותר.
אני לא צריך שמרטף.
מה לגבי חבר?
אבי הבהיר היטב
שאסור לי לחזור לפני שאמצא את האווטאר.
כלומר...
ייתכן שיעבור זמן רב עד שנחזור הביתה.
הביתה.
כל מה שאני זקוק לו נמצא בסירה הזו.
כפי שאמרתי, די והותר תה.
מה, זוקו?
כלום.
בוא ניקח אותך הביתה.
תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין