Hallo?
Er der nogen?
Der er sket en fejl. Brandene og slåskampen var ikke mig.
Spar din stemme.
Jordrigets soldater er ikke særlig tolerante,
selv under de bedste omstændigheder.
Og dette er bestemt ikke de bedste omstændigheder.
General Iroh.
Det er godt at se dig, unge avatar.
Og Zuko?
Fangede de også ham?
Det håber jeg ikke. Forhåbentlig er han snart på skibet igen.
Det hele er hans skyld.
Han startede kampen, efterlod dig og stak af.
Jeg begynder at se, hvad han er for en.
Næppe.
Hvad vil der ske med os?
Jeg ved det ikke.
Men i min erfaring er jordbetvingere ikke nådige over for deres fjender.
Er det sandt?
Samarbejdede du med fjenden?
Det er kompliceret.
Nej, det er simpelt. Hjalp du ildbetvingerne?
Ja.
Teo.
Jeg prøvede at beskytte dig.
De truede med at dræbe os og angribe byen, hvis jeg ikke hjalp dem.
Omashu har kun haft fred på grund af mine ydelser.
Ydelser? Er det, hvad du kalder våben til fjenden?
Våben? Nej, kun små designs. Intet af nogen værdi i krig.
Alt er et våben i de forkerte hænder.
Især hvad angår Ildlandet.
Sokka.
Du forstår de svære valg.
Din far måtte forlade familien og gå i krig,
så du som lille dreng måtte tage styringen.
Vi gør det nødvendige...
...for at overleve.
Vi går på kompromis akkurat nok til at klare os.
Min far ville aldrig have gjort det.
Jeg har fundet ham.
Aang er i fængsel.
AVATAR: DEN SIDSTE LUFTBETVINGER
IND I MØRKET
100 ÅR TIDLIGERE
Aang.
Hej, Aang.
Hej, Bumi. Hvordan går det med træningen?
Mine stande går fint, men det er svært at forme.
Hvad taler du om? Det ligner da en himmelbison.
Det skulle være en muldgrævling.
Er du sikker?
Der er intet som jordbetvingeres murværk.
Ingen sprækker.
Derfor er deres byer vidundere.
Frygtindgydende paladser. Tårne, der trodser tyngdekraften.
Uigennemtrængelige fængsler.
Jeg foretrækker Omashus mindre deprimerende dele.
Byer er som mennesker.
- De har altid mørke sider. - Der er mørke sider overalt disse dage.
Det, der er sket her, er sket i hele verden.
Det sker efter 100 års krig.
En krig startet af Ildlandet.
En krig, som Ildlandet kunne stoppe.
Hvis blot det var så enkelt.
Min bror, ildherren, ser kun tingene gennem én linse.
Sejr eller nederlag.
Intet andet er vigtigt.
Ikke engang de elskede, der går tabt undervejs.
Er det derfor, Zuko vil fange mig?
Så han kan vinde krigen for sin far?
Zukos sejr ligger ikke i at vinde krigen,
men i at vinde sit liv tilbage.
Du kan vise ham, at det ikke er vejen. Han lytter til dig.
Det skylder han dig i det mindste.
Tværtimod...
Det er mig, der skylder ham.
Mere end jeg nogensinde kan give.
Umuligt!
Omashus fængsel er dybt i hjertet af et bjerg omgivet af sten.
Eneste vej ind er gennem paladset.
Beklager. Avataren er fortabt.
Vi opgiver ikke Aang.
Du kan få os ind i paladset.
Nej, ikke efter i dag.
Hvad med tunnelerne?
Tunneler?
De hemmelige tunneler under bjerget.
Grundlæggerne af byen brugte dem til hemmelige møder.
- En myte. - Du har set dem.
Eller var det også løgn?
Ja, der er tunneler, men de er ustabile.
Ingen kommer ud igen.
Hævngerrige ånder vogter angiveligt passagerne.
Så ikke bare hemmelige tunneler. Både hemmelige og hjemsøgte?
Selv hvis jeg finder gennem tunnelerne,
kan jeg ikke klare vagterne.
Dem tager vi os af. Bare hjælp os ind.
Hvor fører I ham hen?
Til Hullet.
Hullet?
En arbejdslejr for Jordrigets krigsfanger.
Ingen er nogensinde kommet tilbage derfra.
Du er ikke helt så heldig.
Du skal møde kongen.
Kortene giver ingen mening. Det her viser mod øst.
Men det her viser mod syd.
Det her går op i en spiral.
Hvad er det?
Min kontaktperson i Ildlandet.
Sig, du vil mødes, og fortæl så Jordrigets generaler,
hvordan de kan fange spionerne.
Nej. Ildbetvingerne var tydelige.
Gør vi modstand, angriber de os med alt.
Lad dem komme.
Avataren er tilbage. Det er slut med at gemme sig.
Det er tid til at kæmpe.
Deres Højhed.
Fangen, De bad om.
Han blev taget i at slås og ødelægge ejendom.
En trussel mod folket.
Og han er en luftbetvinger.
Lotusrod, fyrrebark, tørret jasmin.
Lotusrod, fyrrebark, tørret jasmin,
kogende varmt vand, i blød i to minutter!
Te?
Okay.
I tager fejl angående ham.
- Vi så ham betvinge... - Nej!
Han er ikke bare luftbetvinger.
Han er herre over alle fire elementer.
Verdens frelser.
Han er...
...Avataren.
Og han er virkelig god til at slå smut med sten.
Bumi?
Hej, Aang.
Bumi!
Hvordan lever du stadig?
Sund livsstil, den rette kost og held. Jeg ved ikke, om det er held eller uheld.
Men endnu vigtigere, hvordan er du stadig i live?
Og stadig et barn?
En lang historie.
Fyrrebark?
Hvilken idiot sagde, I skulle putte fyrrebark i den?
Det gjorde du.
Giv ham...
...et festmåltid.
Jet.
Du forrådte os.
Forrådte jer? Jeg stoppede jer i at dræbe uskyldige.
Uskyldige? Spioner og forrædere. Var det dem, du ville redde?
Ikke alle derude er fjenden.
Står du i vejen for os,
er du fjenden.
Livet er måske enkelt i Sydpolen,
men her må man tage svære beslutninger.
Sådan er det at udkæmpe en krig.
Jeg troede, du var med os.
Med mig.
Jet, du har glemt, hvad du kæmper for.
Du bad mig huske min mor, og det gjorde jeg.
Hun ønskede ikke, jeg var bitter i hjertet.
Derfor ved jeg, du er på den forkerte side.
Du kæmper ikke for det, du elsker. Du kæmper på grund af had.
Som ildbetvingerne.
Jeg er intet som ildbetvingerne.
Farvel, Jet.
Se din kraft. Det er takket været mig.
Det var ikke dig.
Det var mig.
Dig!
Du hører ikke til her.
Jeg skulle transportere en fange, men jeg...
Jeg er sent på den.
Opdager chefen det... Jeg er allerede i ballade.
Den gamle ildbetvinger skulle til Hullet. Den anden er her.
Den anden?
Ja, den skaldede knægt. Kongen ville se ham.
Skal du bare stå der?
Hvad vil du gøre?
Til dit måltid får du to valg.
Tværreb fra Kænguruøen.
De hopper nærmest ind i munden på en.
Den anden er algegryde.
Den "tangerer" din ansigtsfarve.
Jeg er god. Den var god.
Jeg tager gryden.
Jeg spiser ikke kød.
Det gør du nemlig ikke.
Godt valg.
Vent. Var det en prøve?
Hvad? En prøve?
Nej. Nærmere en leg.
Du har altid elsket lege, ikke?
Så du har været frosset inde i et isbjerg i 100 år?
Det må have været rart.
Nej, det var et mareridt.
Hvor slemt kan det have været?
Verden står i flammer, folk dør,
og du har sovet gennem det hele.
Alle luftbetvingere blev udslettet.
Og jeg var der ikke.
De munke var altid lidt flyvske. Ikke sandt?
Det var en tragedie.
Og det kan ske igen.
Derfor må jeg til den nordlige Vandstamme så hurtigt som muligt,
og derfor må du lade mig gå.
Så jeg kan redde vandbetvingerne.
"Blad" os smutte.
Bumi! Det her er vigtigt.
Er du ligeglad?
Ligeglad?
Vover du at spørge mig, om jeg er ligeglad?
Har du kæmpet den samme kamp i et århundrede?
Har du set hele din verden i flammer omkring dig?
Lad mig fortælle dig noget, Avatar.
Du er måske 100 år gammel,
men du har ikke levet i 100 år,
og slet ikke i disse 100 år.
Jeg kan ikke tro, du har mistet håbet.
Ikke dig, Bumi.
Virkelig?
Udfordringen er accepteret.
- Det kan ikke passe. - Det var den eneste åbning i bjerget.
Er du sikker?
Lyt.
Kan du høre...
...musik?
Når du havner i mørke
Og kun ser klippe og sten
Tag lige den der.
Husk, en dyrebar gave
Ligger dybt begravet herinde
Ryst den.
Så grav lidt, og du skal finde
Mit hjertes juvel
Ja
Sådan. Det var bare helt i orden. Hvad laver I her?
Os? Hvad laver I her?
Vi gør, hvad vi gør.
Jo, men... Hvorfor gør I det her?
Akustikken. Den bedste i Omashu.
Kan I høre det?
Harmoni. Det er det, vi elsker.
Harmoni, musik, kærlighed.
Hvis de er her, er tunnelerne nok ikke så slemme.
Tunnelerne? Nej, det her er ikke tunnelerne.
Det der er tunnelerne.
- Jeg ville ikke gå derind. - Vi har intet valg.
Vi må finde vores ven.
I så fald bør I nok se det her.
En fortælling om to elskende.
Oma og Shu mødtes på bjerget, der adskilte deres to landsbyer.
Landsbyerne var fjender, så de kunne ikke være sammen,
men deres stærke kærlighed fandt en vej.
De lærte jordbetvingning af muldgrævlinge og blev de første jordbetvingere.
De byggede tunneler, så de kunne mødes i hemmelighed.
Men en dag kom Oma ikke.
Hun var død i et angreb.
I sorg brugte Shu sin jordbetvingning
til at underlægge sig landsbyerne.
Hun kunne have udryddet dem alle.
Men i stedet erklærede hun krigen for slut.
Begge landsbyer hjalp med at bygge en ny by, hvor de kunne bo i fred.
Den store by blev kaldt Omashu, som et monument over deres kærlighed.
"Kærlighed er klarest i mørket."
Husk det,
især hvis I skal ind i det mørke,
hvorfra ingen er kommet ud igen.
To elskende...
Bare rolig. Der er intet at være bange for.
Klart. Der findes ikke vrede ånder.
Hemmelig tunnel
Gennem bjergene
Hemmelig, hemmelig Hemmelig, hemmelig tunnel
Ja!
De er dødsdømte.
En hel deling af jordbetvingere til én gammel mand.
Jeg er smigret.
- Holdt! - Holdt.
Holdt.
Blot en forholdsregel.
Mange heromkring ville gerne vide,
at den berømte Drage fra Vest er her.
Ildlandets general, der belejrede Ba Sing Se i 600 dage.
Nogen kunne fristes til selv at tage affære.
Det må ikke ske, vel?
Kan jeg på nogen måde gøre din rejse mere behagelig?
Jeg klarer mig.
Tak.
Er du sikker? Du skal endelig sige til.
Der er langt til Hullet.
Og jeg har al tid i verden.
Fortsæt, mænd.
Så du vil nordpå.
Nord er noget skidt.
Der er ild i hele norden.
Jeg har intet valg. Jeg må derhen.
Lad mig give et råd. Den direkte vej er ikke altid bedst.
Betyder det, jeg bør tage en indirekte vej?
Det betyder, at du bør se, hvor du går.
Bumi, hvad er det her?
Bumi, hvad prøver du at bevise?
Bevise?
Måske ville jeg vise dig, at der ikke er nogen genveje for Avataren.
Måske ville jeg bare lege en leg, som vi gjorde i gamle dage,
eller måske havde jeg bare lyst til sukkerkrystaller.
Jeg kommer, onkel.
Denne vej.
Siger kortet det?
Nej, men jeg har en fornemmelse.
En fornemmelse?
Ja, en fornemmelse. En følelse, et instinkt.
Kan du se det?
Sluk lyset.
Der kan man bare se.
"Kærlighed er klarest i mørket." Det var en ledetråd.
Man må gøre det mørkt for at kunne følge lyset.
Sådan finder man vejen.
Lyset fra krystaller?
De er overalt.
På væggene. På gulvet.
- De er tilfældige. - Det er en sti.
Kærlighed er klarest i mørket, ikke sten.
Digterisk frihed. Som musikerne sagde, er kærlighed svaret.
"Kærlighed er alt, man behøver."
Lytter du til musikerne?
- Sokka, vent! - Katara, hvad er dit problem?
At du ikke tager mig seriøst.
Det igen.
- Jeg er ikke en lille pige. - Du opfører dig sådan.
Du lader, som om du ved alt, selvom du ikke så forræderen foran dig.
- Du faldt for en terrorist. - Nej.
- Du burde ikke have talt med ham! - Det styrer du ikke.
- Du må ikke ignorere mig. - Jo, når du er dum.
- Far gav mig ansvaret. - Du er ikke far!
Vi er ikke i Ulvebugten længere.
Nej.
Tænk, hvis bedstemor kunne se os nu.
Jeg kunne godt spise hendes tørrede sælkød.
Eller hendes nudler.
- Med den varme bouillon. - Vi smager det snart igen.
Tror du virkelig det?
Jeg ved det ikke.
Kom.
Vi må videre.
Sælkød. Jeg fatter ikke, at du kan æde det.
Før den herhen.
Sæt en sadel på den.
Ildbetvingere behøver ikke vand.
Ved Ba Sing Se
måtte byen rationere vand efter belejringens første år.
Fordi vi var soldater,
havde vi særlige privilegier.
Men min bror...
...havde et blødt hjerte.
Han samlede mad og vand fra soldaterne til børnene.
Han var på vagt den nat, du satte ild til Østmuren.
Da ilden var slukket, var der intet af ham at begrave.
Han var 19 år gammel.
Alle de liv, der gik tabt.
Al den kamp.
Og Ba Sing Se står stadig.
Var det dét værd?
Vi var i krig.
Jeg var soldat.
Du var slagter!
Jeg...
Jeg lugter stadig røg, når jeg skal sove om natten.
Det forsvinder aldrig.
Krig presser os til kanten.
Nogle af os kan ikke lide det, vi finder der.
Er det din ynkelige måde at undskylde på?
Jeg talte ikke om mig.
Chef.
Hold jer væk.
Det er sandt, ikke?
Du har ingen menneskelighed.
Du kender intet til tab.
- Er det sandt, han opgav belejringen? - Efter hans søn blev dræbt.
Hans søn dør som helt, og han vil altid være kendt som kujon.
Min bror, trøst dig ved, at Lu Ten altid vil blive husket
som en helt for Ildlandet.
Tak, Ozai.
Hans offer vil blive husket i legenderne.
Onkel.
Sikke en stor ære for dig og Lu Ten,
at han døde i Ildlandets tjeneste.
Da det ikke gik godt med mine studier, og min far var utilfreds,
gav Lu Ten mig den her.
Han fik den for at være bedst i sin officersklasse.
Han sagde, den burde tilhøre en, der ville udrette store ting.
Den gav mig styrke.
Lu Ten behøvede den ikke, for han er den stærkeste, jeg har kendt.
Du er blevet god.
Med øvelse og god instruktion.
Jaså? Fra rullen?
Ja.
Jet hjalp mig også med nogle ting.
Han har mistet familie, som os.
Han ved, at minder kan holde os tilbage.
Han fik mig til at indse, jeg kun har fokuseret på mors død.
Jet valgte måske den forkerte vej, men han blev presset til det.
Ligesom Sai.
Sai mener, jeg bør blive ingeniør.
At det er mit sande kald.
- Tror du på det? - Måske.
Men det var rart at høre, jeg kan give verden noget.
Udover mine overlegne kampevner.
Sokka.
Det, jeg sagde om dig og far...
Glem det.
Du beskyttede stammen uden nogen til at hjælpe dig.
Far var aldrig nødt til at gøre det alene.
Du har haft det sværere.
Det her er forkert.
Krystallerne var bare krystaller, som jeg sagde.
Den burde ikke være her. Væggen var her ikke lige før.
Hvordan er det muligt?
Det er det ikke.
Medmindre...
Tunnelerne ændrer sig.
Bag disse døre findes en frygtindgydende udfordring.
En sand test af, om du er parat til at være Avataren.
Bumi.
Disse udfordringer, lege og prøver giver ingen mening.
Intet har givet mening i 100 år.
Det her er ikke dig.
Bumi, som jeg kendte, var sjov og glad.
Han elskede at slå smut og tænkte altid på sine venner.
Jeg tror, han stadig er derinde.
Meget snedigt.
Det er altid en leg med dig. Ikke, Avatar?
Hvem bekymrer sig om ansvar?
Hvem bekymrer sig om at redde verden?
Nej. Det er sjovere at fjolle. Ikke sandt?
Nuvel...
Lad os lege en sidste leg.
Som lovet.
Vi skal lege en sidste leg, Avatar.
Den enkleste af alle.
Dig mod mig.
Til døden.
Hvordan kan tunneler ændre sig?
- Krystallerne var forkerte. - Hover senere.
Var det bare min fantasi?
Muldgrævling.
Gør det.
Gør det!
Vi har alle set nok død.
Vis aldrig jordbetvingere barmhjertighed.
Du er okay.
Vi må væk.
- Du bør hvile dig... - Nej.
De sender snart flere soldater.
Vi må væk nu.
Katara!
Tak.
En blindgyde.
Jeg er ked af det.
Også jeg.
Hvad sker der? Er vi døde?
"Kærlighed er klarest i mørket."
Det var ikke krystallerne. De førte ikke Oma og Shu gennem bjerget.
Den er blind.
De navigerer ikke ved syn, men efter følelser.
De mærker følelser og reagerer på dem.
Vrede, frygt, men mest kærlighed.
"Kærlighed er klarest i mørket."
Reagerer de på kærlighed?
Hvad med mundtlige kommandoer?
Undskyld, hr. Muldgrævling.
Kan du vise os vej til paladset?
Så er du sød?
Bumi, du behøver ikke gøre det her!
Jo, jeg gør.
Vi er nogle, der må kæmpe, selv når vi ikke vil.
Sådan er det i krig!
Nej!
Det havde du vidst, hvis du havde været her.
Men det var du ikke.
Du forlod os.
Du var Avataren.
Og du forlod os.
I denne verden kan man ikke stole på nogen,
ikke engang ens venner.
Især ikke ens venner.
Det har været sjovt,
men nu må legen slutte.
Bumi, jeg kan ikke holde begge. Hjælp mig!
Lad den falde.
Lad den falde, så vinder du.
Bumi, det her er ikke en leg!
Jo, det er.
En, der kræver umulige valg af dig.
Skal jeg redde denne by eller denne?
Hvem får de sidste madrester? Børnehjemmet eller soldaterne?
Man må træffe den slags valg
dag ud og dag ind, år efter år.
Og det er bare for at redde denne ene by.
Du skal redde hele verden.
Lad den falde, Aang.
Så ved du, hvad det vil sige at være Avataren.
Nej!
Så er verden dødsdømt.
Tag kongen.
Aang, nu!
Er du okay?
Du ved, hvordan man vælter huset.
Snyder! Du snød!
Du gjorde det ikke alene,
så du har intet lært.
Du tager fejl.
Man kan godt stole på sine venner,
og kun sådan kan jeg redde verden.
Med mine venner.
Du tænker som et barn.
Er det virkelig så slemt?
Husker du den?
Jeg kaldte en ven med den.
Det vil jeg gøre nu.
Kalde på en gammel ven.
Du havde ret.
Jeg var der ikke for verden eller dig.
Men jeg er her nu.
Deres Højhed.
Vi har tilkaldt forstærkninger.
Og fordoblet vagterne på murene?
- Ja, Deres Højhed. - Godt. Sig, jeg kommer snart.
Hvad sker der?
Ildlandets styrker er på farten. De er her ved daggry.
Er I under angreb?
Det er vi snart, men vi skal nok stå klar.
Heldigvis gav en kilde os et tip.
Sai?
Han advarede generalerne om et netværk af spioner.
Han hjalp os med at fange dem. Smut nu med jer alle sammen.
Der er brug for Avataren derude. Vi kan klare os selv.
Det er på tide, at Omashu slutter sig til krigen.
Men jeg har en udfordring mere til dig.
Mine kål!
Vi stiger altid ombord på eller af både.
Måske er det vores lod i livet, prins Zuko.
Godt. Det er ikke for sent.
- Hvad laver du her? - Det samme som dig.
Gør klar til en mindeværdig rejse.
Vil du med mig?
Jeg kommer forberedt med al den te, jeg får brug for.
Jeg behøver ingen babysitter.
Hvad med en ven?
Min far gjorde det klart,
jeg ikke må vende hjem, før jeg finder Avataren.
Hvilket betyder,
der kan gå lang tid, før vi kommer hjem.
Hjem.
Alt, jeg behøver, er på denne båd.
Som sagt, al den te, jeg får brug for.
Hvad er der, Zuko?
Ikke noget.
Lad os få dig hjem.
Tekster af: Jesper Sodemann