Hola?
Hola!
Que hi ha algú?
Jo no vaig començar el foc.
Ni la lluita.
Deixa de cridar.
Els soldats del Regne no són gaire tolerants
ni en les millors circumstàncies.
I és clar que aquestes no són les millors circumstàncies.
General Iroh.
M'alegra veure't, jove Avatar.
I en Zuko?
L'han enxampat?
Espero que no.
Ja serà a meitat de camí cap al vaixell.
Tot és culpa seva.
Va iniciar la lluita i va fugir sense tu.
Començo a entendre com és de debò.
No ho crec.
Què creus que faran?
No ho sé.
Però tinc clar
que els mestres de la terra no són amables amb els enemics.
És cert?
Ajudaves l'enemic?
És complicat.
No, és molt fàcil: ajudaves la Nació del Foc?
Sí.
Teo.
Volia protegir-te.
Els soldats deien que ens matarien i atacarien la ciutat si no cooperava.
Han deixat Omashu tranquil·la pels meus petits serveis.
Serveis?
Així en dius donar armes a l'enemic?
No eren armes, eren petits dissenys, inútils a la guerra.
Tot és un arma a les mans equivocades.
Sobretot a la Nació del Foc.
Sokka.
Saps què és prendre decisions.
El teu pare va marxar per combatre i et va deixar a tu, un nen, al càrrec.
Fem el que cal
per sobreviure.
I cedim una mica per tirar endavant.
El meu pare mai ho hauria fet.
He trobat l'Aang, l'han empresonat.
"Cap a la foscor"
FA CENT ANYS
Aang.
Hola.
Hola, Bumi. Com va l'entrenament?
Tinc bon domini, però donar forma és difícil.
Què dius? És clavat a un bisó volador.
Se suposa que és un talpteixó.
Segur?
L'obra dels mestres de la terra és única.
Sense vetes.
Per això Omashu és una meravella.
Té palaus magnífics,
torres impossibles...
i presons impenetrables.
Prefereixo els llocs menys depressius.
Les ciutats són com la gent: sempre tenen un costat fosc.
Sembla que la foscor ara és per tot arreu.
Sí, va passar el mateix aquí i a tot el món.
Tot per una guerra centenària.
Iniciada per la Nació del Foc.
I la podrien aturar.
Si fos tan senzill...
El meu germà, el Senyor del Foc, ho veu tot només d'una manera.
Victòria o derrota.
Res més importa.
Ni tan sols la gent que hem perdut.
Per això en Zuko em persegueix?
Per guanyar la guerra pel seu pare?
Ell no vol guanyar la guerra, sinó recuperar la seva vida.
Ensenya-li que s'equivoca.
T'escoltarà.
Perquè té un deute amb tu.
Al contrari,
jo tinc un deute amb ell.
Un que mai podré pagar.
Impossible.
La presó és envoltada de roca al més profund de la muntanya.
L'únic pas és al palau.
Ho sento, hem perdut l'Avatar.
No abandonarem l'Aang.
Pots introduir-nos al palau.
- No amb el que ha passat avui. - I els túnels?
Túnels?
Els fundadors anaven a uns túnels secrets sota la muntanya per reunir-se d'amagat.
- Són rumors. - Tu els has vist.
O és una altra mentida?
Hi ha túnels, però són inestables.
Quan hi entres, no en surts.
Segons les històries, uns esperits els vigilen.
O sigui, que no són només secrets.
També estan maleïts?
Encara que hi trobés un camí, no podria fer res amb els guardes.
Tranquil, tu ajuda'ns a entrar.
On el porteu?
A la mina.
La mina?
És un camp de treball pels presoners.
Quan t'hi envien, desapareixes del món.
Tu no tindràs tanta sort.
Tu veuràs el rei.
No entenc aquests mapes.
Aquest diu d'anar a l'est.
Aquest cap al sud.
I aquest...
va cap amunt.
Què passa?
És el contacte amb la Nació.
Queda amb ell
i digues als generals del Regne que posin una trampa als espies.
No, els mestres del foc ho van deixar clar.
- Ens atacaran amb tot el que tenen. - Que vinguin.
L'Avatar ha tornat al món.
Prou amagar-se.
Ara lluitarem.
Majestat.
El vostre presoner.
L'hem detingut per lluitar, destruir propietats
i amenaçar la gent.
A més, és un mestre de l'aire.
Arrel de lotus, escorxa de pi i gessamí sec.
Arrel de lotus, escorxa de pi i gessamí sec
posats en aigua bullint durant dos minuts!
Un té?
D'acord.
I tu t'equivoques.
- Hem vist com... - No!
No és només un mestre de l'aire.
És el mestre de tots els elements.
Qui salvarà el món.
Ell és...
l'Avatar.
I se li dona bé el salt a la roca.
Bumi?
Hola, Aang.
Bumi!
Com és que ets viu?
Una vida simple, una bona dieta i sort.
Encara no sé si bona o dolenta.
Però el més important: com és que tu ets viu?
I encara un nen?
Ja t'ho explicaré.
Escorxa de pi?
Qui és el ximple que t'ha manat posar-n'hi?
Has sigut tu.
Li farem...
un banquet.
Jet.
Ens has traït.
Us he traït?
- He evitat que matéssiu gent innocent. - Innocent?
Vols salvar espies i traïdors?
No tothom és l'enemic.
Si te'ns oposes,
sí que ho ets.
Potser la vida és més fàcil al pol sud, però aquí es prenen decisions difícils.
Perquè estem en guerra.
Creia que ens entenies.
- Que m'entenies. - Jet, has oblidat per què lluites.
Em vas dir que recordés la meva mare
i ella mai hauria volgut que m'omplís d'odi.
Per això sé que no fas bé.
No lluites pel que estimes, lluites pel que odies.
Com la Nació.
Jo no soc com la Nació del Foc.
Adeu, Jet.
Mira quin poder.
- És gràcies a mi. - A tu no.
Gràcies a mi.
Tu!
No pots estar aquí.
Senyor, em van dir que transportés un presoner, però...
Bé, ja he fet tard.
Si el comandant se n'assabenta...
Ja tinc prou problemes.
Han dut el vell a la mina, l'altre encara és aquí.
Quin altre?
El rei volia veure el nen calb.
Et quedaràs palplantat?
Què faràs?
Et deixo escollir entre dos plats.
Costelletes de l'illa del Cangur.
Et salten directes a la boca.
I l'altre és un guisat d'algues.
Són un regal de la Marina.
- Aquesta era bona. - Menjaré el guisat.
No menjo carn.
És clar que no.
Bona elecció.
Un moment, era una prova?
Què? Una prova?
No, era tan sols...
un joc.
A tu t'agradava jugar, oi?
Bé.
Cent anys congelat a un iceberg.
Hi deuries estar...
còmode.
No, va ser un malson.
Au, no crec que fos tan dolent.
El món s'incendiava i la gent moria.
Però tu t'hi vas passar l'estona dormint.
Van matar els mestres de l'aire.
- No en vaig poder fer res. - Els monjos s'ho prenien tot...
a la lleugera, oi?
Va ser una tragèdia.
I pot tornar a passar.
Per això he d'afanyar-me i anar a la Tribu de l'Aigua del nord.
M'has de deixar anar per salvar els mestres de l'aigua.
Pleguem l"enciam".
Bumi, això és important!
No et preocupa?
Què dius?
T'atreveixes a dir-me que jo m'hauria de preocupar?
Has lluitat tu la mateixa guerra durant cent anys?
Has vist tu com es cremava tot el món?
Et diré una cosa, Avatar.
Potser tens cent anys,
però en realitat no has viscut cent anys.
Encara menys...
aquests cent anys.
No em crec que pensis així.
Tu no, Bumi.
De debò?
Accepto el repte.
- Per aquí no és. - És l'únic accés a la muntanya.
Segura?
Escolta.
¿No sents...
música?
Quan t'envolta la foscor
I només hi ha pedres i rocs
Bé, agafà això.
Recorda que hi ha un tresor
Al fons del tot
Mou-lo.
Doncs furga i trobaràs
La joia del meu cor
Sí
Quina canya, ha sonat molt bé.
Què feu aquí?
Nosaltres? Què hi feu vosaltres?
Fem el que fem.
Sí, però...
per què aquí?
Hi ha la millor acústica d'Omashu.
Ho sents?
Harmonia.
Aquest és el nostre rotllo: harmonia, música i amor.
Si aquests paios estan bé, els túnels no són tan dolents.
Els túnels?
Això no són els túnels.
Allò són els túnels.
Jo no hi aniria.
Ho hem de fer.
Per trobar un amic.
En aquest cas,
hauríeu de veure això.
És una història d'amor.
Oma i Shu es veien a una muntanya entre els seus pobles.
Els pobles eren rivals i no podien estar juntes.
Però s'estimaven i en van trobar una manera.
Gràcies als talpteixons, van ser les primeres mestres de la terra.
Van fer una xarxa de túnels per veure's en secret.
Però un dia Oma no hi va anar.
Havia mort a la guerra.
Destrossada, Shu va fer mostra del seu poder
per doblegar els habitants.
Podia matar-los tots.
Però va declarar que s'havia acabat la guerra.
Els dos pobles van crear una ciutat nova on viure en pau.
La gran ciutat es va dir "Omashu" en honor al seu amor.
"L'amor brilla en la foscor."
Recordeu-ho.
Sobretot quan aneu cap a la foscor de la qual no torna ningú.
Oh, dues amants...
Tranquil, no hi ha res allà dins.
És clar.
No hi ha cap esperit enutjat.
Túnel secret
Per les muntanyes
Túnel, túnel, túnel, túnel secret
Sí!
Estan morts.
Tot un escamot de mestres de la terra per un sol home.
Quin honor.
- Alto! - Quiets!
Alto!
Per si de cas.
A molta gent li interessaria saber que el famós Drac de l'Oest és a prop.
El general que va assetjar Ba Sing Se durant 600 dies.
Potser algú voldria prendre'n venjança.
No ho podem permetre.
Puc fer res perquè estigueu més còmode?
Estic bé.
Gràcies.
Segur?
No dubteu a demanar res.
Serà un camí llarg.
I jo tinc tot el temps del món.
Molt bé, munteu.
Vols anar al nord?
Allà no hi ha res de bo.
Només hi ha foc.
Hi he d'anar, em necessiten.
Un consell: el camí recte no sempre és el millor.
He de seguir el camí que no m'hi dugui?
No, has de vigilar on trepitges.
Què és això?
Bumi, què vols provar?
Provar?
Potser vull ensenyar-te que cap camí és fàcil per l'Avatar.
Potser vull jugar amb tu, com quan érem petits.
O potser només volia una mica de pedra de sucre.
Ja vinc, oncle.
Per aquí.
Ho diu el mapa?
No ho sé, però tinc un recel.
Un recel?
Sí, un recel, una sospita, una intuïció.
Veus allò?
Apaga el llum.
Qui ho diria?
"L'amor brilla en la foscor" era una pista.
Has d'estar a les fosques per seguir la llum i trobar el camí.
La llum dels cristalls?
Són per tot arreu.
A les parets, al terra... No segueix cap patró.
- És un camí. - "L'amor brilla en la foscor",
- no les pedres. - Llicència creativa.
Ho han dit: l'amor és la resposta.
- L'amor és tot el que cal. - Ara fas cas als ministrils?
- Espera! - Quin problema tens?
Que no em prens seriosament.
Ja hi som.
- Ja no soc una nena. - Però ho sembles.
I tu et fas el llest
però no et vas adonar que un traïdor et mentia.
- A tu t'agradava un terrorista. - Mentida.
- No li hauries d'haver parlat. - Tu no em manes.
- I tu no em pots ignorar. - Sí si fas el ximple.
- El pare em va... - Tu no ets ell!
Ja no som a la Cala del Llop.
Doncs no.
Què faria l'àvia si ens veiés?
Enyoro els llardons de foca.
Jo els fideus.
- Amb el brou. - En menjarem aviat.
De debò?
No ho sé.
Amunt.
Continuem.
No entenc com podies menjar llardons de foca.
Apropeu-lo.
Poseu-li una cadira.
Als mestres del foc no els cal.
A Ba Sing Se,
racionàvem l'aigua el primer any del setge.
Si eres un soldat,
tenies privilegis.
El meu germà...
era un àngel.
Donava als nens les racions del seu escamot.
Ell vigilava la nit que vau cremar el mur oriental.
Quan vam apagar el foc, ja no hi quedava res per enterrar.
Tenia 19 anys.
Totes les morts.
Tota la lluita.
I Ba Sing Se va resistir.
Per què?
Era la guerra.
- I jo un soldat. - Éreu un bàrbar.
Sabeu què?
Encara oloro el fum quan vaig a dormir.
Mai marxa la olor.
La guerra ens duu al límit.
A alguns no els agrada què hi troben.
És la vostra manera de demanar perdó per tot?
No parlava de mi.
Senyor.
Enrere.
És cert, oi?
No teniu humanitat.
No sabeu què és perdre algú.
Ha abandonat el setge?
Sí, quan van matar el seu fill.
El fill mor com un heroi i ell serà recordat com un covard.
Germà,
sempre lloarem en Lu Ten com un campió de la Nació del Foc.
Gràcies, Ozai.
El seu sacrifici serà una llegenda.
Oncle.
És un gran honor per a tu i en Lu Ten
morir servint a la Nació.
Quan el pare no estava content per com m'anaven els estudis,
en Lu Ten em va donar això.
L'havia guanyat per ser el millor a la classe d'oficials.
Va dir que l'havia de tenir algú destinat a fer grans coses.
Em va donar força.
Ell mai la va necessitar, no hi havia ningú més fort que ell.
Ho fas millor.
Amb pràctica i bons consells.
Del pergamí?
Sí.
A més, en Jet em va ajudar una mica.
També va perdre la família i sap que els records et poden bloquejar.
Vaig entendre que només recordava la mort de la mare,
no la seva vida.
En Jet va prendre el camí incorrecte per obligació.
Com en Sai.
Diu que he de ser enginyer.
És el meu talent.
- Ho creus? - No ho sé.
Però em va agradar saber que puc ser útil.
A més de lluitar com un mestre.
Sokka.
El que he dit sobre tu i el pare...
Tranquil·la.
Vas dirigir i protegir la tribu sense cap ajuda.
El pare mai ho va fer sol.
No és el mateix.
No pot ser.
Els cristalls eren normals, com havia dit.
Abans hem passat per aquí i aquesta paret no hi era.
Com pot ser?
No pot.
Tret que...
Els túnels es mouen.
Rere aquestes portes t'espera un repte dantesc.
Així sabrem si estàs llest per ser l'Avatar.
Bumi.
Cap d'aquests reptes, jocs o proves tenen sentit.
Res l'ha tingut des de fa cent anys.
Tu no ets així.
El Bumi que conec és un nen divertit i alegre
que sempre salta a la roca i pensa en els amics.
Aquell nen encara hi és.
Molt llest.
Tu només penses a jugar, oi, Avatar?
Tant se val la responsabilitat.
Tant se val salvar el món.
Sí, és més divertit mandrejar.
Oi que sí?
Bé,
juguem a un últim joc.
Com t'he promès.
Un últim joc per l'Avatar.
El més senzill de tots.
Tu contra mi.
A mort.
Quina bogeria. Com poden canviar?
- Sabia que no eren els cristalls. - Pesada.
M'ho he imaginat?
Un talpteixó.
Feu-ho.
Feu-ho!
Ja hi ha hagut prou morts.
Això et passa per ser compassiu.
És greu?
Hem de marxar.
- Has de descansar. - No.
Enviaran més soldats.
Hem de marxar ja.
Katara!
Gràcies.
Està tallat.
Ho sento.
Jo també.
Què passa? Estem morts?
"L'amor brilla en la foscor."
Els cristalls no van guiar Oma i Shu per la muntanya.
És cec.
No es guien per la vista, sinó pel cor.
Senten les emocions i actuen.
Enuig, por i sobretot amor.
"L'amor brilla en la foscor."
Senten l'amor?
I les paraules?
Perdoni, Sr. Talpteixó.
Ens podria dir com arribar al palau?
Si us plau.
- Si us plau, no és necessari! - Sí que ho és.
Alguns hem de lluitar tot i que no volem.
Perquè estem en guerra!
No!
Ho sabries si haguessis estat aquí, però no.
Ens vas deixar.
Tu eres l'Avatar.
I ens vas deixar.
En aquest món no et pots fiar de ningú.
Ni dels amics.
Sobretot els amics.
Bé, ha sigut molt divertit,
però s'han acabat els jocs.
No puc aguantar els dos.
- Ajuda'm! - Deixa'l caure.
Deixa'l caure i guanyaràs.
- Bumi, això no és un joc! - Sí que ho és.
És un joc on es prenen decisions impossibles.
Salvo aquesta ciutat o aquella?
A qui dono les sobralles? Als orfes o als soldats?
Has de prendre aquest tipus de decisions
dia rere dia i any rere any.
I això és només per salvar aquesta ciutat.
Tu has de salvar tot el món.
Deixa'l caure
i aprèn què significa ser l'Avatar.
No!
Llavors el món està perdut.
Sokka, el rei!
Aang, ara!
Estàs bé?
Ens has deixat de pedra.
Trampós!
Has fet trampes!
No ho has solucionat tu sol,
així que no has après res de res.
T'equivoques.
Et pots fiar dels amics.
De fet, és així com salvaré el món.
Amb amics.
Penses com un nen.
I què té de dolent?
Te'n recordes?
És per cridar un amic.
Això faré ara.
Cridar un vell amic.
Tens raó.
No vaig ajudar al món ni a tu.
Però ja soc aquí.
Majestat.
Hem demanat els reforços.
I heu doblat els guardes als murs?
- Sí, Majestat. - Bé, ara hi aniré.
Què passa aquí?
Els soldats de la Nació del Foc arribaran a l'alba.
Us ataquen?
Ho faran.
Però estarem preparats.
Per sort, un ocellet ens ha avisat.
Sai?
Ens ha informat d'una xarxa d'espies i ha ajudat a enxampar-los.
Ara toqueu tots el pirandó.
L'Avatar ha d'anar a altres llocs.
Nosaltres ens cuidarem sols.
És hora que Omashu torni a la guerra.
Però encara tinc un altre repte per a tu.
Les meves cols!
Al final sempre acabem a una embarcació.
Potser aquest és el nostre destí.
Bé, he arribat a temps.
- Què fas aquí? - El mateix que tu.
Em preparo per embarcar en un viatge memorable.
Vindràs amb mi?
Vinc preparat, duc tot el té que necessito.
No em cal una mainadera.
I un amic?
El meu pare ha deixat clar
que no puc tornar fins trobar l'Avatar.
Vol dir
que potser passarem molt temps lluny de casa.
Casa?
Tot el que necessito és en aquest vaixell.
Com he dit, tot el té que necessito.
Què passa?
Res.
Anem a casa.
Subtítols: Júlia Fuentes Ripoll