TULIKANSAN PÄÄKAUPUNKI
Tuolla hän on!
Estäkää pako! - Pysähdy!
Tuolla!
Vauhtia!
Tuolla, napatkaa!
Tuolla. - Älkää päästäkö häntä pakoon!
Vauhtia!
Perään!
Seis!
Maantaitaja.
Kiirettä!
Ala tulla!
Lähdetään!
Perään!
Vie se Maan kuninkaalle. He hautovat sotaa!
Tuolla! - Lähde heti!
Myöhästyit.
Suunnitelmasi ovat jo matkalla Maan valtakuntaan.
Hyvä.
Silloin katseet kohdistuvat sinne.
Kaikkien paitsi meidän.
Olemme valmiit hyökkäykseen.
Kun kuninkaanne saa suunnitelmat,
hän ohjaa joukkonsa rajoillenne sekä kokoaa muut kansat tuekseen.
Vesiheimot, tuulipaimentolaiset ja koko maailma -
kiinnittävät huomionsa maantaitajiin.
Halusitko meidän tietävän?
Emme olekaan kohteesi.
Tähtään korkeammalle.
Paljon korkeammalle. - Miksi?
Miksi teet näin?
Koska hetkemme on koittanut.
Nerokas juoni, ylhäisyys.
Tuulentaitajat eivät silti ole taktinen uhka.
Kyse ei ole tuulentaitajista, vaan heidän keskuudessaan elävästä.
Siitä ainoasta, joka voi uhmata meitä. - Avatar ei ole vielä paljastunut.
Siksi surmaammekin heidät kaikki.
Vesi.
Maa.
Tuli.
Ilma.
Vuosituhansien ajan neljä kansaa ovat eläneet sovussa.
Tuon rauhan sai aikaan avatar.
Ainoa ihminen, joka hallitsee kaikkia neljää elementtiä -
ja suojelee kansojen haurasta tasapainoa.
Kun yksi avatar kuolee,
tämän sielu syntyy uuteen kehoon ikuisessa kiertokulussa.
Uusi ilmentymä ei ole vielä näyttäytynyt edellisen avatarin kuoltua.
Niinpä tulen valtias Sozin, tulikansan häikäilemätön hallitsija,
aloittaa armottoman sotaretken valloittaakseen maailman.
Aluksi Sozin päättää kukistaa sen ainoan, joka saattaisi uhmata häntä.
Seuraavan elementtien valtiaan.
Tuulentaitajan, joka ei välttämättä ole vielä valmis tulemaan avatariksi.
ETELÄN TUULITEMPPELI
Aang!
Katsokaa!
Onko tuo Aang?
Kuka muukaan?
Leveilijä.
Kunhan ihastelin maisemia.
Tsutop-munkki etsi sinua. Jätit harjoitukset väliin taas!
Tiedät, että osaan jo ne samat vanhat treenit.
Aang.
Saatat olla muita edistyneempi, mutta sinulla on paljon opittavaa.
Usko tai älä,
vielä joskus saatat toivoa kuunnelleesi opettajiasi enemmän.
Sinun ja muiden oppilaiden täytyy auttaa suuren komeettafestivaalin valmisteluissa.
Töitä riittää ennen kuin muut tuulipaimentolaiset saapuvat.
Montako on tulossa?
Mikä tuo ääni on?
Katsokaa tuonne!
Onpa monta.
Tosi monta!
Katsokaa noita! - He kaikki.
Tule, Aang! He ovat tuolla!
Odottakaa!
Kerroitko hänelle?
Hetki ei ollut oikea. - Mitä?
Emme voi odottaa oikeaa hetkeä. Meidän on puhuttava neuvostolle heti.
Aang on aina ollut ihmelapsi.
Historian nuorin tuulentaitaja, joka on saanut mestarin tunnukset.
Hän on silti vasta kahdentoista.
Emme voi pyytää tätä häneltä.
Sozin hyökkää Maan valtakuntaan.
Vesiheimot lähettävät sotureja, ja meidänkin on autettava maantaitajia.
Tarvitsemme avataria.
Aang on kyllä voimakas, mutta hänellä on vielä paljon opittavaa.
Vastuullisuutta, odotuksia, uhrauksia.
Ennen kaikkea hänen on tiedettävä, kuka hän on.
Jos lähetämme hänet kokemattomana, hän ei välttämättä vastaa vaatimuksiamme.
Siitä hän ja koko maailma eivät ehkä koskaan toivu.
Avatarin rooli on raskas vastuu, jota ei ole tarkoitettu lapselle.
Meidän osamme ei ole valita taakan kantajaa.
Olet lähentynyt liiaksi Aangiin nähdäksesi sen, veli Gyatso.
Aangin on lähdettävä heti harjoittelemaan muita loitsuja.
Kunpa hän ehtisi vielä olla avuksi.
Ovatko kaikki festivaalit työläitä?
Edellinen pidettiin sata vuotta sitten, enkä elänyt silloin, jos saatat uskoa.
Ei uskoisi.
Muistatko, kun toin sinut tänne viimeksi? - Sain silloin tatuointini.
Yleensä ne tehdään pääsalissa.
Halusin sinun saavan omasi Yangchenin läsnä ollessa.
Tuulipaimentolaisten edellisen avatarin.
Hänen kuoltuaan seuraava avatar syntyi toiseen kansaan ikuisessa kiertokulussa.
Yangchenin kuoleman jälkeen -
tulivat vesiheimojen Kuruk, Maan valtakunnan Kyoshi...
Sekä tulikansan Roku.
Eli seuraava avatar on jälleen oleva tuulentaitaja.
Yangchenin henki kaikuu yhdessä meistä.
Aang, olet aina ollut erityinen.
Lahjakkain tuntemani tuulentaitaja. - En halua olla erityinen.
Olet silti.
Aang, sinä olet avatar.
Tulikansa on lähtenyt synkälle tielle.
Se uhkaa järkyttää maailman tasapainoa.
Vain avatar eli elementtien valtias kykenee pelastamaan maailman.
Maailma tarvitsee avataria.
Maailma tarvitsee sinua.
Lähdet heti harjoittelemaan muita loitsuja.
Hetikö?
Hylkäisinkö ystäväni, kotini ja sinut?
Tämä olisi valtava taakka kenelle tahansa.
Et olekaan kuka tahansa.
Olet vahva, ystävällinen ja antelias.
Muista se. Muista aina, kuka olet.
En keksi ketään parempaa, jolle suoda tämä voima.
Enhän minä halua sitä voimaa.
Siksi sinusta tuleekin oiva avatar.
Miksi minun pitää olla erilainen?
Enkö voi vain jatkaa ystäväsi esittämistä?
Oletkin ystäväni.
Tulet aina olemaan ystäväni.
Moi, Appa.
Etkö sinäkään saa unta?
Gyatso sanoi, että olen muka avatar.
Minä.
En saa ruokkia biisoninvasikoitakaan, ja minäkö muka pelastan maailman?
Minun pitää kuulemma muistaa, kuka olen.
Tiedän kuka olen.
Tykkään tuulipallosta, banaanikakuista ja kaverien kanssa hölmöilystä.
Se minä olen.
En minä voi pysäyttää tulikansaa enkä sotaa.
Toisista olen onnekas saatuani kykyni, mutta vaihtaisin paikkaa koska vain.
En halua lähteä. En tahdo sitä vastuuta.
Pelkään voimaa ja yksin jäämistä!
Pelottaa.
Totta.
Lentäessä mieli aina kirkastuu.
Toistaiseksi.
Hop hop!
Muistakaa: ei eloonjääneitä.
Kimppuumme hyökätään!
Mitä nyt? - Tulkaa mukaani!
Missä Aang on?
Aang!
Joutuin.
Nousee myrsky. Palattaisiinko kotiin?
Nopeasti, juuri noin! Vaiti. Nurkassa olette turvassa.
Pysykää matalana.
Ei hätää, Appa! Sinnittele!
Toiste olisitte saattaneet voittaa.
Vaan ette silloin, kun meillä on komeetan mahti!
SUSIVUONO
Mennään!
Kiitos.
Kaikki kuulolle.
Muuria vahditaan kolmen tunnin vuoroissa, mutta osa teistä ei näemmä pysy asemissa.
Tästä lähtien -
kaksi vartijaa kerralla eli tuplasti vuoroja.
Onko valittamista? Sitä minäkin. Jatkakaa töitä.
Lähdetään.
Minne menemme? - Kalastajat palasivat ilman saalista.
Kaikki pitää aina tehdä itse.
He eivät arvosta johtamistaitojasi. - Niitä he eivät tajua.
Tosi hassua.
Katara!
Missä olit aiemmin?
Teit taas vesiloitsuja.
Kukaan ei nähnyt minua, vaikka eipä sillä väliä.
Jos paljastut vedentaitajaksi tulikansalle...
Tulikansa ei ole lähestynyt kylää vuosiin.
Eipä minussa ole mitään nähtävääkään. Saukkopingviinikin on minua taitavampi.
Niin on parasta.
Saisitkin autella kylässä enemmän. - Ei aina tarvitse valmistautua taistoon.
Olemme sodassa. - Vesiloitsut ovat kulttuurimme.
Tehtävämme on pitää se elossa.
Tehtävämme on selviytyä. - Tiedän.
Jos isä olisi täällä... - Minäpä olen!
Katara.
Mökötä myöhemmin ja melo.
Hyvää työtä. - En minä tätä tee.
Sokka!
Sattuiko?
Voi ei, paha juttu.
Mikä tuo on?
Kummaa.
Napataan kanootti, tai olemme kalanruokaa.
Se olisikin ironista.
Jospa loikkaan jäälautalle.
Katara?
Vihdoin.
Mistä hän tuli? - En tiedä.
Hyvä, emme kuolekaan.
Lähdetään kotiin.
Mitä teet?
Et kai aio jättää häntä?
Hohtava jäävuori räjähti äsken, ja sieltä putkahti salaperäinen kaljupää.
Mistä sait päähäsi viedä hänet kotiin?
Sokka, hän on vasta lapsi.
Emme voi jättää häntä tänne.
Miksipä minua pitäisi totella? Minä vain vastaan kylän turvallisuudesta.
Näyttää raadolta. - Mikä tuo merkki on?
Minä katson.
Ei voi olla.
Mitä nyt, mummi?
Tämä on tuulentaitaja.
Mahdotonta, tuulentaitajia ei enää ole.
Emme saa vastauksia ennen kuin hän herää. Annetaan hänen levätä.
Tulkaa.
Siellä on ainoastaan etelänavan vesiheimo. Sinne meidän on lähdettävä.
Sieltäkö avatar löytyy? - Niin juuri.
Valon takiako?
Hourailenko muka?
Joskus valonsäteet ovat pelkästään tuikkivia talvisia taivaankappaleita.
Kolmen vuoden ajan olen jahdannut jokaista vihjettä, huhua -
ja kuiskausta avatariin liittyen.
Jatkan toiset kolme vuotta, jos on tarvis.
Prinssi Zuko, isäsi tuskin haluaa...
Isä karkotti minut siihen asti, että löydän avatarin.
Juuri niin aion tehdä.
On vain raskasta katsella toiveikkuuttasi aina kun näet jonkin merkin.
Se on kaiken vaivan arvoista, jahka otan paikkani tulen valtiaan perillisenä.
Kenties on aika muistaa, ettei valtaistuin merkitse kaikkea.
Ei ehkä sinulle.
Minulle taas...
Se on kohtaloni.
Tulkaa!
Hippa!
Kiinni jäit!
Pois sieltä! Mitä oikein ajattelette?
Enkö ole kouluttanut teitä pysymään varuillanne?
Hän voi olla vihollinen. - En ole vihollinen.
Kuka sitten?
Olen Aang.
Missä olen?
Miten päädyin tänne? - Sano sinä.
Hetkinen.
Appa?
Appa! Missä Appa on?
Sokka, oletko nähnyt sitä poikaa?
Olen.
Tuo ei ole yhtään outoa.
Appa!
Tuulentaitaja tosiaan.
Onko Appaa näkynyt?
Lentobiisoniani.
Kuusi jalkaa, sarvet, ruskeat nuolikuviot.
Lentobiisoni.
Lentobiisoni! - Hokeminen ei auta.
Mikä tuo on?
Appa!
Lentobiisoni.
Jouduit siis myrskyyn. - Se nousi äkisti.
Rajuilma puhkesi lähdettyäni kotoa, etelän tuulitemppelistä.
Siellä tuulipaimentolaiset asuvat, tai siis eivät kaikki.
Valtaosa saapui suureen komeettafestivaaliin.
Komeettafestivaaliin...
Mummi?
Vesi, maa, tuli, ilma.
Kauan sitten neljä kansakuntaa elivät sopusoinnussa.
Sitten kaikki muuttui, kun tulikansa hyökkäsi.
Sen pystyi estämään ainoastaan avatar, neljän elementin valtias.
Kun maailma tarvitsi häntä kipeimmin, hän kuitenkin katosi.
Niinpä tulikansa kylvi hävitystä. Syöksyimme synkkään aikakauteen.
Koko kylä tuntee tämän tarinan.
Sinä et taida tietää, nuori mies.
Et tiedä sitäkään, että tuulentaitajia ei ole nähty miesmuistiin -
ja että etelän tuulitemppeli kukistui ensimmäisenä,
koska olit jään vankina koko tämän ajan.
Suuri komeetta nähtiin taivaalla viimeksi sata vuotta sitten.
Hän saattaa näyttää pelkältä pojalta, mutta hän on muutakin.
Hän on viimeinen tuulentaitaja.
Prinssi raahasi meidät maailman kylmimpään kolkkaan.
Miksi ennenäyt eivät johdata kuumille lähteille?
Oliko asiaa, luutnantti Jee? - Ei ollut.
Selvennänpä jotain.
Tehtävämme on elintärkeä tulikansan tulevaisuudelle.
Niinpä etsimme avatarin.
Osoitamme arvomme. Näemme vielä kotimme ja perheemme taas.
Tai kuolemme sitä yrittäen.
Oletko kunnossa?
Sata vuotta. Kaikki ystäväni ja tuttuni.
Kaikki ovat poissa.
Olen pahoillani.
Tiedän, kuinka raskasta on menettää läheisiä.
Pienenä en oikein ymmärtänyt tätä sotaa.
Sitten tulentaitajat saapuivat.
He tuhosivat tieltään kaiken.
Kaiken.
Jokaisen.
Sen jälkeen isämme lähti jahtaamaan tulentaitajia.
Emme ole nähneet häntä kolmeen vuoteen.
Hän jätti ohjat Sokkalle tämän täytettyä vasta 13.
Piti varttua vauhdilla.
Meidän kaikkien.
Koskaan ei ole todella valmis, kunnes on pakko.
Ne olivat tulikansan ensi-iskuja vesiheimoa vastaan.
He olivat armottomia.
Sen jälkeen tulikansa valloitti valtaosan maailmasta.
Vedentaitajat vastustelevat vieläkin etenkin pohjoisessa.
Maan valtakunta sinnittelee yhä.
Toivottavasti.
Minulla oli tulikansalaisia ystäviä. Tapasin käydä heidän luonaan.
Toisissa kansoissa ei enää vierailla. Kaikki pysyttelevät ystävien seurassa.
Hyvä, taitosi ovat terässä. - Kohtaanhan sotureista suurimman.
Avatar Kyoshi taltutti maantaitajien osaston omakätisesti.
Olet valmistautunut kylliksi. Maistuisiko kupponen jasmiiniteetä?
Oletetaan, että kykenet lyömään avatarin.
Tuota tehtävää isäsi piti mahdottomana.
Siksi kotiinpaluusi saattaakin olla odottamaton.
Erehdyt.
Täällä ei käy kukaan.
Tämä paikka on hiljainen ja piilossa.
Olet vedentaitaja!
Hädin tuskin. Yritän petrata, mutta olen etelän heimon ainoa taitaja.
Sokka ei pidä treenaamisestani.
Hän pelkää tulikansan saavan vihiä, ja...
Ja mitä?
Olen syystäkin kylän ainoa vedentaitaja.
Kaikki muut tapettiin. Sokka ei vain tajua.
Olen soturi. Minun kuuluu auttaa kansaamme.
Munkkien mukaan taitamisessa on kyse energiasta ja tasapainosta.
Tasapainon löytää tuntemalla ympäröivän energian.
Tasapainon löytämällä voi tuntea energian.
Hyvä!
En edes yrittänyt.
Hyvä, täytyy vain päästää irti.
Katara?
Tulikansa on... - Huomasimme heidät. Heti asemiin!
Heittimet... - Ladatkaa ne.
Miksi he tänne tulivat? Mitä he haluavat kaiken tämän jälkeen?
Hänet.
Etkö olekin muutakin kuin viimeinen tuulentaitaja?
Sinä olet avatar.
Aang?
Arvasin hänen salailevan.
Kun maailma tarvitsi avataria, se pelkuri katosi.
Hän karkasi, ja ihmisiä kuoli.
He rantautuivat.
Mene piiloon.
Minä haluan... - Nyt heti.
Meidän on mentävä turvaan.
Olen prinssi Zuko, tulen valtias Ozain esikoispoika.
Emme havittele kotejanne.
Etsimme vain erästä, joka ei kuulu tänne.
Erästä, joka ei ole yksi teistä.
Luovuttakaa hänet heti, tai poltan tämän paikan maan tasalle.
Missä hän on? - Et saa luovuttaa häntä.
Hän ei kuulu tänne. - Se olisi väärin!
Isä käski suojella kylää. - Muista silti, mitä äiti sanoi.
Meidän on suojeltava niitä, jotka eivät siihen pysty.
Aang on menettänyt kaiken. Hän on avatar!
Hän valehteli siitä!
Tämä on ollut sinulle raskas vastuu.
Johtaja tekee muutakin kuin kalastaa. Anna toisille jotain elämisen arvoista.
Sitä avatar edustaa: toivoa.
Tarvitsemme sitä yhtä paljon kuin ruokaa.
Minä ainakin.
Olen Sokka, Hakodan poika.
Tuota... lumen ja jään valtiaan.
Susivuonon vesiheimon nimissä vaadin teitä poistumaan välittömästi!
Jos tämä on valitsemanne polku, niin tapahtukoon.
Ratkaistaan tämä kahden! Tarvitsetko armeijan?
Luulin tulentaitajia sisukkaiksi.
Älkää menkö halpaan. Meillä on selvä ylivoima.
Kunniatonta.
Suostun.
Kumpi tarvitsee armeijaa?
Anna hänen olla!
Mahdotonta.
Leikki loppui. Polttakaa koko paikka.
Ei!
Antaudun, kunhan annatte heidän olla.
Minua sinä etsit.
Napatkaa. - Odottakaa!
Ei hätää.
Minua ei ole puolustettu ennen.
Olet urhein tapaamani henkilö.
Meidän on autettava häntä jotenkin!
Vahvistakaa portin tuet älkääkä pinnatko treeneissä.
Niissä vetelehdittiin tänään. - Treeneissäkö?
Älä anna nuorempien uhitella. Sinun pitää näyttää heille, kuka määrää.
Ota ohjat.
Pelastetaan se kumma muksu.
Moni muukin kuin minä ei olisi uskonut tämän päivän koittavan.
Saanko kysyä jotain?
Suo anteeksi.
Olen Iroh, tulen valtias Azulonin poika.
Kysy vain.
Miksi tulikansa aloitti sodan?
Eräiden mukaan luontonamme on laajentua ja kuluttaa tulen lailla.
Toiset uskovat vakauden toteutuvan ainoastaan meidän vallassamme.
Valloituksilla pyritäänkin rauhaan ja yhtenäisyyteen.
Rauha kumpuaa elämän kunnioittamisesta eikä tappamisesta.
Jalo aate, avatar.
Loppujen lopuksi enemmistön mielestä sodan alkamisella ei ole väliä.
Väliä on vain loppumisella.
Uskotaan, että sinut vangitsemalla tulikansa saa sen viimeinkin aikaan.
Uskotko itse samoin?
Minun täytyy lähteä, mutta odotan innolla tulevia keskustelujamme.
Sillä välin lähetytän sinulle jasmiiniteetä.
Se rauhoittaa.
Jahdista tulee vaikea. - Tiedän.
Ehkä voisimme seurata heidän vanavedessään.
Tai...
Mennään toista reittiä.
Pilailet.
Eikä! Minuahan et saa millään nousemaan sen...
Avatarit.
Käskystä!
Pysähdy!
Napatkaa!
Tulittakaa!
Terve, poju!
Sokka!
Kiitos, että tulitte pelastamaan minut. - Liekkipäät eivät saa hyppiä silmillemme.
Tulentaitajat eivät luovuta. He lähtevät perääsi.
Emme siis voi mennä kotiin. Vaarantaisimme toiset.
Minne sitten?
Gyatso.
Tämä olisi valtava taakka kenelle tahansa.
Et olekaan kuka tahansa.
Olet vahva, ystävällinen ja antelias.
Muista se.
Muista aina, kuka olet.
Aang?
Mitä hän oikein tekee?
Aang! - Tule!
Aang!
Aang, lopeta!
Ole kiltti!
Aang!
Aang.
En keksi ketään parempaa, jolle suoda tämä voima.
Olet ystäväni.
Tulet aina olemaan ystäväni.
Älä nyt suutu, mutta mitä tuo oli?
En tiedä.
Tämä on minulle uutta.
Munkit ovat poissa, ja jäin yksin.
Kuule.
Kun menettää kaiken,
silloin tajuaa kuinka vahva onkaan ja oppii taistelemaan.
He tekivät kalliin uhrauksen vuokseni.
Katson, etteivät he kuolleet turhaan. Minun on tehtävä kuten he halusivat.
Opettelen kaikki muut loitsut palauttaakseni maailman tasapainoon.
Siinäkö kaikki?
Tämä oli kotini, ja nyt se on poissa.
Vasta menetettyämme jotain tajuamme sen tärkeyden.
Teemme mitä vain sen eteen.
Mitä vain.
En tiedä, minne päädyn ja onko minusta tähän.
Tämän tiedän silti.
Olen avatar.
Tämä on vasta alkua.
Tekstitys: Jouni Jussila