СЕРІАЛ NETFLIX
Любий друже із заріччя
Мої оголені руки холодні
Любий друже із заріччя
Я візьму все, що даси мені
Я попрошу в тебе монету
Талісманом хай буде моїм
Незаздрісно прошу тебе
Веж могутніх не зведемо ми
З каменю зведені наші домівки
Тож річку мерщій перейди
І там знайди…
Уже майже на місці.
Ох, дідько.
Гей, Павдер, поглянь-но.
Непоганий краєвид. Правда?
Одного дня я сяду за кермо цієї штуковини.
Одного дня я таку зіб'ю.
Ві, ти точно впевнена?
-Якщо нас спіймають… -Не спіймають.
Ми туди й назад. Ніхто не помітить.
Гаразд, усі за мною. Тільки не дивіться вниз.
Чому просто не зайти туди?
Краще не привертати зайву увагу.
Казав тобі. Ві, це твоя вина.
-Я допоможу. -Ні.
Павдер, послухай.
-Пам'ятаєш, що я тобі казала? -Що я готова.
Отож-бо. Ну?
Дякую.
А якщо Вандер знатиме, що ми тут?
Поглянь навколо. Думаєш, хоч хтось у Топсайді недоїдає?
Крім того, якраз цим Вандер й займався, коли був у нашому віці.
Я йду. Ви зі мною чи ні?
-Вандер нас уб'є. -Ага. Якщо налажаємо.
Отже, постараймося.
Тут чисто.
Хто взагалі зачиняє балкон?
-Там достобіса силовиків. -Отже, ми в правильному місці.
-Чого порпаєшся? Відчиняй вже. -Я в процесі.
Зважаючи на те, що я єдиний, хто вміє зламувати замки, пропоную…
Нелюди.
Власне, Клаггоре, ти маєш рацію.
Нам тут точно не місце.
Схоже, це дім винахідника.
Думаю, це справжній «Валдіані».
Невже? А як тобі це?
Це тример для волосся в носі.
Павдер, придивися, що тут справді цінне.
Поки Майло не напхав мотлоху в рюкзак.
Гей, чуваки.
Стривай, Ві, звідки ти дізналася про це місце?
Малий підказав.
-Малий? -Облиш! Ну ж бо.
-Навіщо комусь так багато речей? -Усе просто. Народився багатим.
Майло!
-Павдер, ходімо! -Агов? Хто там?
Ну ж бо!
Усе гаразд. Гайда на дах!
Тримайтеся!
Бережись!
Обережно!
Трясця!
Ані руш!
Уперед!
Швидше!
-Гей, дітвора! -Обережно!
-Ану, зупиніться! -Ви не втечете!
-Гей! -Ну ж бо!
-Сюди! -Біжи!
Швидше!
Тільки не це! Нова ж сорочка!
Я думав, минулий раз був останній.
Оце точно останній раз.
Що, в біса, там взагалі відбулося?
Не знаю. Я нічого не робила.
Список того, що ти не робила, стає нескінченим.
Гей, ми щойно пограбували пентхаус прямо під носом у силовиків.
Годі себе картати. Краще ходімо додому.
-Непоганий улов? -Можна й так сказати.
Кажуть, на тому березі дещо сталося.
Хтось обчистив гніздечко. Так?
Справді так кажуть?
А тепер ви наражаєте на небезпеку мої вулиці.
-Твої вулиці? Чого ти думаєш… -Нам не потрібні проблеми.
Чув, Декарде? Їм не потрібні проблеми.
Скажу тобі з власного досвіду. Проблемам потрібен ти.
Проте можемо обійтися без збитків.
Якщо поділитеся невеличкою частиною свого скарбу.
Щоб по-чесному.
Ні. Ми занадто ризикували…
-Невеличку частину? -Ага…
Не такий вже й поганий деньок сьогодні.
Заждіть!
Раджу не ризикувати.
Де Павдер?
Ти мала…
Ну ж бо, Маузере. Допоможи!
Ні!
-Що ти зробила? -Вибач!
Я хотіла відбитися за допомогою Маузера, але не спрацювало.
-Яка несподіванка! -Не треба було туди лізти.
Байдуже. Усе втрачено.
Усе гаразд, Павдер. Дякувати богу, ти в нормі.
У нормі? А як щодо нас?
Мені пику натовкли, а їй це зійде з рук?
Ага.
Коли вона з нами, щоразу все летить шкереберть.
Ходяча шкода!
Годі тобі, Майло!
Ані руш!
Привітулі.
Гей, ану, провалюй звідси!
-І не забудь заплатити! -Як тобі таке?
«ОСТАННЯ КРАПЛЯ»
-Вибачте, пані. -Гей! Дивись під ноги.
Ну, гадаю, справу вирішено.
Згоден.
Зачекайте.
Хвилинку.
Це… Ми так не домовлялися…
Після нашої угоди попит на твої товари впав.
Це переглянута вартість.
Чекайте-но. Ми потисли руки.
-Десять тисяч. -Такі-от ризики бізнесу.
-Десять. -Це справедлива ціна.
-Гадаю, тобі краще погодитися. -Ні.
Я не можу. Я так не можу!
Вирішуй.
-Хлопці, чогось бажаєте? -Іди звідси.
Впевнені? Схоже, ніби ви…
Відвали!
Здається, я знаю, що вам потрібно.
Ти оглух, бармене?
Невеличка вам порада.
Не погрожуйте тому, хто наливає напої.
Отже, ти Вандер.
«Підземельний пес».
Я думала, що ти молодший.
А ми думали, що торгівці дотримують своє слово.
Схоже, ми всі трохи розчаровані.
Ти нас неправильно зрозумів, друже. Ми просто… домовлялися.
Отепер ви файно заговорили.
Пропоную вам негайно віддати Гаку обіцяне.
Натомість покинете бар цілими й неушкодженими.
Домовилися?
Це підло.
Згодом призвичаїшся.
Ласкаво просимо до Провулків.
-Вандер нічого не повинен знати. -Не хвилюйся.
-Павдер позбулася всіх доказів. -Я ненавмисно. Ясно?
Ти не розумієш. Ти старший і більший.
-Це не одне й те ж… -Тому слухайся нас і не перестарайся.
-Усе гаразд? -Краще не буває.
Чудово.
Гадаю, ви можете пояснити, чому всі тільки й говорять про вибух
і погоню в Топсайді.
«Четверо дітей помічені на місці злочину».
Що ви, в біса, думали?
-Що ця робота нам по зубах. -Робота?
Нам підказали місце. Ми все спланували.
-Ви підірвали будівлю! -Це не…
Ти уявляєш, що з тобою могло статися?
А з ними?
Хто вам здав те місце?
-Почули в магазині Бензо. -Від кого?
Від Малого.
Я їх туди привела. Не сердься на них. Це моя вина.
Ти казав, що ми маємо заслужити своє місце у світі.
А ще я безліч разів казав, що в Нортсайд вхід заборонений!
-Ми не ліземо в справи Пілтовера! -Чому?
У них усього вдосталь. А нам хоч вовком вий!
Відколи це ти полюбив жити в тіні?
Вийдіть.
-Сідай. -Не хочу.
Сідай.
Ти даєш їм приклад.
-Так, я знаю. -Авжеж знаєш. Але не розумієш.
Не будь егоїсткою в такому разі.
-Я не… -Ти кажеш бігти — вони біжать.
Пливти — пірнають у воду.
Кажеш запалити вогонь — тягнуть каністру.
Хай там що сталося, ти будеш відповідальною.
Я теж відповідальний за нас усіх тут.
Якщо загрожуватимемо Пілтоверу, до нас прийдуть силовики.
І що? Підкорятимемося їм?
Це наші вулиці. Пора їм про це нагадати.
Ти мене не слухаєш. Таким чином…
Ось це не вирішить твоїх проблем.
Лише примножить їх.
Ясно тобі?
Звідки ці рани?
Якийсь виродок слідував за нами.
На нашій стороні? Хто?
-Не знаю. Це відбулося після погоні. -Де він тепер?
Ми здихалися їх.
Усіх?
Чудово.
Ніхто не доведе, що ви причетні до цих подій.
Але вам доведеться залягти на дно. Ясно?
Так.
Усе буде гаразд.
Я про все подбаю.
Той виродок все-таки дістав по заслузі. Правда ж?
Підіймайся, Клаггоре. Потрібно йти.
Уже зараз?
-Гей, це моє! -Хочеш бути дорослим?
Тоді навчися повертатися з роботи не з порожніми руками.
Я трохи побалакаю з вашим інформатором.
Гаразд. Розкажи-но мені детально, що там трапилося.
-Від неї сама біда. -Майло, я справді не…
Пам’ятаєш, що було в тій торбі?
Може, найбільша здобич у житті. А вона її втратила!
-Помилково. -Згадай хоч раз, коли вона не помилялася.
-Вона ще зовсім юна. -Не верзи дурниць.
Ти в її віці була вдвічі кмітливішою.
Знаєш що, Майло? Ти маєш рацію.
Є безліч речей, які Павдер не здатна робити.
Сам знаю.
-Наприклад, постійно нити. -Що?
-І безперервно вихвалятися. -Гаразд. Я зрозумів.
Сваритися зі своїми, коли час об'єднатися.
Ві, я…
Або ж розповідати незнайомцям про нашу здобич.
-Я не хотів… -Павдер — моя задача.
А твоя — вчасно стулити пельку.
І я допоможу тобі з цим.
Готовий? Бачиш цей вираз обличчя?
Він означає: «Стули пельку».
Але… я…
«У БЕНЗО»
Зачекайте тут.
Зачинено.
-Тоді відчиніть. -Назавжди.
Неси свій мотлох деінде.
Як завжди. Власник — найгірший бізнесмен у місті.
Екко! Як справи з тією штуковиною?
Зажди хвилинку. Тут шестерня гармати зламана…
Це зачекає. Я маю поговорити з Вандером.
-Але… -Ні. Гайда звідси.
-Клаггоре! -Гей, Малий!
Ти рано.
Мої хлопці ще підраховують збори за цей місяць.
Точної суми не знатиму до…
Чому ти з цим морочишся?
-Гадаю, ти вже чув. -Так. Я та половина підземного міста.
Чому вони такі нерозважливі?
Для молоді це звична справа.
Так. Ві одна з них.
Як тільки забачить переполох, вона тут як тут.
Вони дорослішають, Вандере. Час їм самим приймати рішення.
Не вийде оберігати їх завжди.
-Хтось слідував за ними. -І не один, як кажуть.
Не силовики. Хтось із тутешніх.
Хто?
Силовики — не найнебезпечніші в місті.
Ми обоє це знаємо.
Так. Я сподівався, що ти сьогодні тут.
-Ви ходили туди? -Авжеж.
Послухай, а як ти дізнався про те місце?
-Я просто… -Ого! Ви побилися з силовиками?
Що? Ні. З якимись безхатьками.
-Ві вибила з них дух, правда? -Ага. Інакше я б тут не стояв.
Вона показала мені кілька прийомів.
Ти молодець.
-То звідки ти дізнався про те місце? -Від дивака, який заходив у магазин.
Він купив усе те, що Бензо й не очікував продати.
Знижку не просив. Заплатив золотом. Та ще й подвійну ціну.
-Невдаха. -Як ти дізнався, де він живе?
-Пішов за ним. Як же іще? -Ясно.
Дідько.
З ними все буде гаразд. Утікай!
Вітаннячко.
Добрий вечір, друзі.
Чорт.
Чим можу вам допомогти?
Якісь виродки підірвали будівлю в Науковому районі.
Ви, мабуть, вже знаєте.
-Ми шукаємо винних. -Маєте когось на увазі?
Ага. Саме тих, про кого ти подумав своєю здоровенною головою.
-Гадаєш, у мене велика голова? -Трохи більша середньої.
Слухай сюди, пес…
Маркус, йди-но прогуляйся.
Охолонь.
Іди.
Приємний хлопчина.
Не звертай на нього уваги. Він не вміє зупинятися.
Бачив таких. Як на горі, так і в підземеллі.
-Власне, події нагорі навели переполох. -Є постраждалі?
Будинок зруйнований вщент. Як вважаєш?
Ті, хто це зробили, будуть покарані.
Та майстерня належить сімейству Кірамман.
Ти хоч уявляєш, що там знаходилося?
У порівнянні з ним, це місце — дитячі забавки.
Рада зобов'язана знайти винуватців.
-А жителі — почуватися в безпеці. -Ага. Жителі Топсайду.
Ми ж домовлялися, Вандере.
Твої не з'являються на моїх вулицях. А я не лізтиму у ваші справи.
Назви їх імена. Обіцяю, ми тебе не видамо.
Я не можу.
Схоже, ти не розумієш серйозності ситуації.
Якщо сьогодні я не кину когось за ґрати,
наступного разу зі мною прийде армія силовиків.
Усі ми знаємо, чим це скінчиться.
Вибач, Ґрейсон. Я не видам своїх людей.
Якщо передумаєш, повідом мене через оце.
Це отримаю лише я.
А це що таке?
«Віяло».
-Поговоримо про те, що сталося? -Навіщо?
Як завжди, я все зіпсувала.
-Неправда. -Ні.
Просто в моєму віці ти була «вдвічі кмітливішою».
Ти їх чула. Я не борчиня.
І не маєш нею бути.
У мене одні таланти, а в тебе інші.
-Вони нікуди не годяться. -Усе попереду.
-Ходімо зі мною. -Що?
Ну ж бо.
Що ми тут робимо?
Бачиш той жолоб уздовж каналу?
Там застряг Клаггор, утікаючи від силовиків.
Їх це так насмішило, що вони його там і лишили.
Ми його знайшли аж на наступний день.
А отой малюнок?
-Бачиш? -Ага.
Майло перечепив відро з фарбою
і ледь не впав, малюючи середній палець.
Та велика пляма від його дупи.
А ось там.
У дитинстві якийсь хлопець викинув туди мою улюблену іграшку.
Я приходила сюди щоночі й спостерігала.
Надіялася, що вітер чи, може, птаха зіштовхне її.
З усіма трапляються невдачі.
Але ми вчимося. І разом стаємо сильніші.
О, я забула.
Знайшла в кишені. Це з тієї квартири.
Що це?
Не знаю. Може, покажемо Вандеру?
Ні.
Хай це буде наш невеличкий секрет.
Майло помиляється. Ти сильніша, ніж сама гадаєш.
І одного дня…
це місто підкориться нам.
Я просив вас прослідкувати за ними, а не вмішуватися.
Вибачте. Вони застали нас зненацька.
Тепер їх поплічник розпитує про вас.
Я не готовий на такий ризик.
Діти. Це вони винні. Вибух у центрі міста.
-Це були вони? -Так.
Топсайдери розшукують їх.
Схоже, Вандер у біді.
Хоч цього разу ти пригодився, хлопче.
Погодуй його.
Але тримай подалі від вулиць.
-Плани трохи змінюються. -Майже готово.
Покажи.
Час вечеряти.
А побічні ефекти?
Набагато краще.
Маєш когось на думці?
Схоже, в нас є доброволець.
Переклад субтитрів: Наталія Боброва